УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2025 року
м. Київ
справа № 331/5741/24
провадження № 51-38ск25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду 
у складі:
головуючого                                    ОСОБА_1 ,
суддів                                               ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2024 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 24 грудня 2024 року, 
встановив:
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 
2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого судді цього суду ОСОБА_5 .
Запорізький апеляційний суд ухвалою від 24 грудня 2024 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на підставі ч. 4 
ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).
Не погодившись із зазначеними судовими рішеннями, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій порушує питання про їх перегляд у касаційному порядку.
Перевіривши доводи, наведені у касаційній скарзі, наявні копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.              
Відповідно до ст. 310 КПК, оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку. Тобто, касаційне оскарження ухвал слідчого судді законом не передбачено.
Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду 
м. Запоріжжя від 29 жовтня 2024 року касаційному оскарженню не підлягає, а тому не може бути предметом касаційного розгляду.
Стосовно ухвали Запорізького апеляційного суду від 24 грудня 2024 року колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що ст. 129 Конституції України гарантує право на апеляційний перегляд справи, а не кожного судового рішення в межах кримінального провадження, у відповідності з чим КПК визначає, в яких випадках і які рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку. 
Наведене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним. Воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання (пункт 41 рішення у справі «Абрамова проти України» від 18 грудня 2018 року, заява № 41988/08; пункт 78 рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року, заява № 40160/12 та інші).
В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в Рішенні Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом.
Відповідно до положень ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, а також на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується його прав, свобод, законних інтересів, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 309 КПК визначено перелік ухвал слідчих суддів, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування. 
Зі змісту ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2024 року, вбачається, щоу задоволенні заяви ОСОБА_4 про відвід слідчого судді цього суду ОСОБА_5  було відмовлено.
Разом з цим, вказана ухвала слідчого судді не зазначена в переліку ухвал слідчих суддів, передбаченому ч. 1 ст. 309 КПК, які підлягають апеляційному оскарженню.
Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.
Отже, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 апеляційний суд обґрунтовано дійшов висновку, що ухвала слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2024 року є рішенням, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому діяв відповідно до положень ч. 4 ст. 399 КПК і постановив законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і колегія суддів касаційної інстанції. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів Верховного Суду вважає, що обґрунтування касаційної скарги не містить переконливих доводів, які викликають необхідність їх перевірки за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги, доданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2024 року та ухвалу Запорізького апеляційного суду від 24 грудня 2024 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                                    ОСОБА_2                                    ОСОБА_3