Справа № 164/1770/20 	Головуючий у 1 інстанції: Невар О. В. 	
Провадження № 22-ц/802/1223/24  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
17 грудня 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 – ОСОБА_4 на рішення Маневицького районного суду Волинської області від 07 жовтня 2024 року,
                                           В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2020 року ДП «Маневицьке лісове господарство» звернулося до суду із зазначеним позовом.
Покликалось на те, що наказом директора підприємства за № 171 від 28 грудня 2011 року «Про введення в експлуатацію», у зв`язку із завершенням будівництва і реєстрацією декларацій про готовність об`єкта, було введено в експлуатацію 10-квартирний житловий будинок, розташований на АДРЕСА_1 . Вказаний багатоквартирний житловий будинок знаходиться на балансі ДП «Маневицьке лісове господарство», що підтверджується довідкою № 07-05/1078 від 06 серпня 2020 року та інвентарною карточкою № НОМЕР_1 обліку основних засобів. Рішенням Маневицької селищної ради № 3/5 від 18 грудня 2015 року вул. Карла ОСОБА_5 було перейменовано на АДРЕСА_1 .
Також позивач зазначав, що Розпорядженням директора підприємства за № 6 від 03 липня 2012 року було задоволено прохання відповідача ОСОБА_1 про передачу у приватну власність йому та членам його сім`ї квартири АДРЕСА_2 у цьому будинку, в якій вони проживають.
19 червня 2012 року відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 отримали свідоцтво про право спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_3 та 21 червня 2012 року у КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» зареєстрували право власності на дане житло. 
25 червня 2012 року між ДП «Маневицьке лісове господарство» та відповідачем ОСОБА_1   було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до пункту 1 якого предметом договору є забезпечення власником будинку ДП «Маневицьке лісове господарство» обслуговування та ремонту житлового будинку по АДРЕСА_4 , загальною площею 49.6 кв. м. та утримання прибудинкової території, а співвласником даної квартири ОСОБА_1 прийняття участі у витратах на виконання цих робіт. 
Пунктом 2.2.3 вказаного договору передбачено обов`язок ОСОБА_1 ,  не пізніше 25 числа поточного місяця, вносити плату на рахунок «Власника будинку» або підприємства, що обслуговує будинок, за санітарне обслуговування прибудинкової території та допоміжних приміщень будинку, технічне обслуговування будинку відповідно до загальної площі квартири, на ремонт відповідно відновної вартості квартири, а також за комунальні та інші послуги. Додатком до договору визначено розрахунок щомісячних платежів за обслуговування та ремонт будинку, комунальних та інших послуг, в тому числі платежів за електроенергію згідно показників лічильника. 
Крім того позивач зазначав, що постачання електричної енергії до будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 проводилося від силового трансформатора ТМ-250/10/0.4 кВА (заводський № 172368, 2011 року введено в експлуатацію), який знаходився на балансі ДП «Маневицьке лісове господарство». 
15 серпня 2019 року, на підставі договору купівлі-продажу майна з аукціону, силовий трансформатор ТМ-250/10/0.4 кВА (заводський № 172368, 2011 року введено в експлуатацію) в комплекті з лінією ПЛ-0.4 кВ, довжиною 165 метрів, передано ОСББ «Берегиня 32 Б», а згідно додаткової угоди від 01 червня 2020 року до договору про постачання електричної енергії споживачу № 733-0003000 від 01 січня 2019 року, укладеної між ДП «Маневицьке лісове господарство» і ВАТ «Волиньобленерго» в особі Маневицької філії, даний трансформатор лише 01 червня 2020 року був виключений як точка комерційного обліку електричної енергії, що подається до об`єктів належних позивачу - ДП «Маневицьке лісове господарство». 
До цього часу нарахування за використану електроенергію відповідачам проводилося, виходячи з кількості електроенергії, обрахованої лічильником електроенергії № 3393168, який здійснював індивідуальний облік споживання в їх квартирі, що по АДРЕСА_4 за тарифами для юридичних осіб встановлених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. 
Також позивач вказував, що відповідачі плату за спожиту електроенергію, протягом тривалого часу, вносили лише частково, на свій розсуд і за заниженими тарифами, у результаті чого утворилася заборгованість за спожиту електроенергію на загальну суму 28419 грн 13 коп. Добровільно останні сплатити заборгованість за використану електричну енергію відмовляються та на надіслані підприємством претензії не реагують.
Ураховуючи наведене, позивач просив суд стягнути на свою користь з відповідачів солідарно 28419 грн 13 коп. - заборгованість за використану електричну енергію станом на 31 травня 2020 року та відшкодувати йому понесені судові витрати.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 30 серпня 2023 року позивача ДП «Маневицьке лісове господарство» було замінено на його правонаступника ДСГП «Ліси України».
Рішенням Маневицького районного суду Волинської області від 26 вересня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ДСГП «Ліси України» по 9473 грн 04 коп. з кожного - заборгованість за використану електроенергію та по 700 грн 67 коп. судових витрат по сплаті судового збору.
Вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, представник відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 – ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дав неналежну правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам, у зв`язку із чим прийшов до передчасного висновку про підставність позовних вимог та задовольнив позов.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач, посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що свої зобов`язання як надавача послуг з електропостачання квартири відповідачів ДП «Маневицьке лісове господарство» виконало в повному обсязі і належним чином, однак останні, усупереч встановленого договором зобов`язання, плату за спожиту електроенергію вносили на рахунок позивача лише частково на свій розсуд, і за заниженими тарифами, у зв`язку із чим утворилася заборгованість за спожиту електроенергію, яка підлягає стягненню.
Такий висновок суду є правильний.
Встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_3 та споживачами комунальних послуг, у тому числі і послуг з постачання електроенергії згідно показників лічильника на підставі укладеного 02 серпня 2012 року між відповідачем ДП «Маневицьке лісове господарство» як власником силового трансформатора та лінії електропередач і ОСОБА_1 договору про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території і додатку до цього договору (т. 1, а.с. 14-18, 22-23).
Крім того встановлено, що між позивачем ДП «Маневицьке лісове господарство» та ВАТ «Волиньобленерго» в особі Маневицької філії 29 листопада 2006 року було укладено договір про постачання електричної енергії № 533-0003000 з відповідними 12 додатками. Розділом 9 цього договору передбачено забезпечення основним споживачем ДП «Маневицьке лісове господарство» передачі електроенергії субспоживачам, перелік яких визначений у додатку № 3 до цього договору. Додатком 3.1 від 1 вересня 2011 року доповнено «Перелік об`єктів і точок обліку Споживача» об`єктом під назвою «Будівельний майданчик 10-квартирного житлового будинку», що по АДРЕСА_1 . Додатком 7 до Договору постачання електричної енергії № 533-0003000 затверджено «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін» від 1 вересня 2011 року, де споживачем енергії виступає будівельний майданчик 10-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 , що належить ДП «Маневицьке лісове господарство». Постачання електричної енергії до будинку, що знаходився по АДРЕСА_1 , проводилося від силового трансформатора ТМ-250/10/0.4 кВА (заводський № 172368, 2011 року введено в експлуатацію), який знаходився на балансі ДП «Маневицьке лісове господарство». Доказами належності позивачу трансформатора № 1116581 (заводський № 172368), через який відповідачам та іншим субспоживачам подавалася електрична енергія, є інвентарна карточка № 445 обліку основних засобів «Трансформатор ТМ-250/10». До балансової належності електроустановок ДП «Маневицьке лісове господарство» відноситься відгалуження ПЛ-0.4 кВ, від якого здійснюється розподіл електричної енергії до вищевказаного житлового будинку, і все електрообладнання після межі відповідальності (межа відповідальності - опора № 26 ПЛ 0.4 кВ від ЗТП № 358). На підставі договору купівлі-продажу майна з аукціону від 15 серпня 2019 року силовий трансформатор ТМ-250/10/0.4 кВА (заводський № 172368, 2011 року введено в експлуатацію) в комплекті з лінією ПЛ-0.4 кВ, довжиною 165 метрів, передано ОСББ «Берегиня 32Б». З Додаткової угоди від 1 червня 2020 року до договору про постачання електричної енергії споживачу № 733-0003000 від 1 січня 2019 року, укладеної між ДП «Маневицьке лісове господарство» та ВАТ «Волиньобленерго» в особі Маневицької філії, встановлено, що даний трансформатор лише 1 червня 2020 року був виключений як точка комерційного обліку електричної енергії, що подається до об`єктів, належних позивачу - ДП «Маневицьке лісове господарство». Трансформатор з інвентарним № 1116581 (заводський № 172368) для виробничих та побутових потреб ДП «Маневицьке лісове господарство» не використовувався, а лише надавав послуги із забезпечення електроенергією громадян, які проживають по АДРЕСА_1 , а тому відповідачі повинні були сплачувати кошти за спожиту електроенергію за тарифами для юридичних осіб згідно показників лічильника, встановленого в квартирі, про які повідомляли позивача щомісяця по телефону. Відповідно до повідомлених відповідачами показників лічильника вираховувалася позивачем сума, що підлягала оплаті за використання електричної енергії (т. 1 а.с. 29-57).
Згідно виписки з особового рахунку ДП «Маневицьке лісове господарство», акту звіряння взаємних розрахунків за період з 1 січня 2017 року по 16 червня 2020 року між ДП «Маневицьке лісове господарство» та ОСОБА_1 вбачається, що останньому, як субспоживачу, станом на 31 травня 2020 року, нараховано заборгованість за спожиту електроенергію за вказаний період на загальну суму 28419 гривень 13 копійок. Підтвердження обсягу та вартості спожитої електроенергії за період з 1 січня 2017 року по 1 червня 2020 року викладене у довідці про факт споживання за елементами схеми в кВт*год (елемент схеми - будмайданчик смт. Маневичі) від 16 червня 2020 року (т. 1 а.с. 64-65).
З наявних в матеріалах справи письмових доказів: листа – вимоги від 13 червня 2018 року № 8/1583; претензій від 25 травня 2020 року № 07-10/665 та від 22 червня 2020 року № 07-10/824 вбачається, що ДП «Маневицьке лісове господарство» неодноразово інформувало відповідача ОСОБА_1 про наявну заборгованість за спожиті послуги з використання електроенергії та пропонувало останньому її погасити добровільно (т. 1 а.с. 24-28).
Відносини щодо постачання фізичним особам електричної енергії регулюються статтею 714 ЦК України, положеннями Закону України «Про ринок електричної енергії» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Правилами та Методикою.
Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.
Згідно з ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги, а також надавати доступ для зняття показників з приладів обліку споживання електричної енергії.
Згідно з ч. 1 ст. 75 вказаного Закону розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на ринку електричної енергії, між учасниками цього ринку здійснюються в грошовій формі відповідно до укладених договорів у порядку, визначеному цим Законом, правилами ринку, правилами ринку «на добу наперед» та внутрішньодобового ринку.
З 19 квітня 2018 вступили в дію Правила роздрібного ринку електричної енергії, затверджені постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року, які регулюють взаємовідносини між суб`єктами роздрібного ринку електричної енергії.
Відповідно до п. 1.1.1 Правил визначено, що ці правила регулюють взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, визначеними цими Правилами. Учасниками роздрібного ринку є: електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, у тому числі оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу з метою використання ним електричної енергії на власні потреби. Ці Правила є обов`язковими для виконання усіма учасниками роздрібного ринку.
Згідно з п. 2.3.13 глави 2.3 розділу II ПРРЕЕ обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць. Обсяг спожитої протягом розрахункового періоду електричної енергії визначається в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.
Відповідно до п. 6.1 глави 6 розділу XIII Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП № 311 від 14 березня 2018 року, обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить один місяць. Зчитування показів лічильника провадиться ППКО та/або ОМ, та/або споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Покази лічильників мають фіксуватись з вказанням фактичної дати та, за необхідності, часу зчитування.
Згідно з п. 6.2. глави 6 розділу XIII Кодексу передбачено, що у побутових споживачів покази лічильника мають зчитуватися на перше число календарного місяця, наступного за розрахунковим. Якщо побутовий споживач самостійно подає дані про обсяги споживання електричної енергії за розрахунковий період, такі дані надаються споживачем до ППКО не пізніше 4 числа місяця, наступного за розрахунковим, шляхом повідомлення по телефону чи іншими електронними засобами або через свій кабінет на сайті ППКО, або через особисте звернення до ППКО.
Відповідно до п. 4.12 глави 4 розділу III ПРРЕЕ плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію зокрема оплачується: протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.
Згідно з п.п. 2 п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
Відповідно до п. 1.1.2 Правил територія малої системи розподілу - територія (або частина території) адміністративно-територіальної одиниці, де розташовані об`єкти електроенергетики малої системи розподілу, призначені для розподілу електричної енергії користувачам малої системи розподілу, електричні мережі споживачів, які живляться від мереж малої системи розподілу; учасники роздрібного ринку електричної енергії (учасники роздрібного ринку) - електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, оператори малих систем розподілу, споживачі, основні споживачі, субспоживачі, виробники електричної енергії, які підпадають під визначення розподіленої генерації, та інші учасники ринку, які надають послуги, пов`язані з постачанням електричної енергії споживачу, з метою використання ним електричної енергії на власні потреби.
Оператор системи забезпечує на своїй території діяльності недискримінаційний доступ до електричних мереж електропостачальнику, який має намір здійснювати діяльність з постачання електричної енергії споживачам, електроустановки яких приєднані на території діяльності відповідного оператора системи. Оператор системи розподілу укладає договір електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, зміст якого визначається оператором системи на основі Типового договору електропостачальника про надання послуг з розподілу електричної енергії, який є додатком 4 до цих Правил та укладається з кожним електропостачальником, який звертається до оператора системи (п. 1.2.5 Правил ).
Зі змісту вказаних нормативних актів вбачається, що обов`язок укласти відповідні договори лежить в першу чергу на споживачах та субспоживачах послуг.
Підключення електроенергії за заявою наймача (власника квартири) і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» та Правилами.
Судом встановлено, що відповідачі у справі як співвласники квартири у житловому будинку, який знаходиться на балансі позивача, по 01 червня 2020 року фактично використовували електроенергію, яка надавалася ДП «Маневицьке лісове господарство» на підставі договору від 29 листопада 2006 року № 533-0003000 «Про постачання електричної енергії», розділом 9 якого було передбачено, що позивач, як споживач енергії, передає електричну енергію субспоживачам, перелік яких визначено в Додатку № 3.1.
Згідно Додатку № 3.1 позивач повинен був постачати електричну енергію на будівельний майданчик 10-квартирного житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , у якому знаходиться квартира відповідачів, і це підтверджується встановленими місцевим судам обставинами справи.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідачі як споживачі електричної енергії, зобов`язані сплатити вартість спожитої ними енергії, якщо вони фактично користувалися нею. Відсутність письмово оформленого договору не позбавляє відповідачів обов`язку оплатити надані їм послуги за встановленими для надавача послуг тарифами.
Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (касаційне провадження № 14-280цс 18) постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15 та у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 164/1965/16-ц.
Доводи апеляційної скарги стосовно того, що відповідачі не повинні сплачувати заборгованість за електроенергію, оскільки між ними та позивачем не було укладено письмового договору не свідчать про незаконність оскаржуваного судового рішення, оскільки ними не було надано до суду жодних належних та допустимих доказів стосовно того, що у вказаний позивачем період вони не використовували надану їм електроенергію.
Отже, на думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на повно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є посилання в рішенні суду і яким суд дав вірну правову оцінку.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, то підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують вірних висновків суду першої інстанції та не впливають на законність оскаржуваного рішення.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд,
                                          У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 – ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Маневицького районного суду Волинської області від 07 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді