Номер провадження: 22-ц/813/1259/25 
Справа № 947/31760/23
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кострицького В.В.,
суддів: Назарової М.В., Лозко Ю.П.,
за участю секретаря Булацевської Я.В.
учасники справи:
позивач — Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк"
представник позивача - Ніколаєнко Олена Миколаївна
відповідач —  ОСОБА_1 
представник відповідача – Кострич Михайло Петрович
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Петренка В.С., у приміщенні того ж суду,
по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
встановив:
Короткий зміст заяви.
В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №947/31760/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2024 у задоволенні позовної заяви Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 27.12.2022 у розмірі 42791,78 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 34263,20 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 8528,58 грн. - відмовлено у повному обсязі.
19.03.2024 представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Кострич Михайло Петрович звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій представник просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №947/31760/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, а саме: стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 12000,00 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Кострича Михайла Петровича про ухвалення додаткового рішення, подану по цивільній справі №947/31760/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено.
Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі №947/31760/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 12000 (дванадцять тисяч) грн..
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що судом встановлено, що відповідачем по справі - ОСОБА_1 було понесено витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 12000,00 грн., що підтверджується рахунком на оплату №01 від 12.03.2024 року, квитанцією на переказ готівки та вище переліченими доказами.
Враховуючи викладене, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд вважає, що з позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь відповідача по справі - ОСОБА_1 необхідно стягнути суму витрат на правничу допомогу в розмірі 12000,00 грн.
Доводи апеляційної скарги.
Не погоджуючись з додатковим рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 03.04.2024 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у стягненні з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 гривень.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з зазначеним додатковим рішенням АТ КБ ''ПРИВАТБАНК" не згодний, вважає, що його прийнято без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм процесуального права
Вказує, що при ухваленні додаткового рішення суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність (ненадання) доказів підтвердження понесених відповідачем витрат на правничу допомогу (разом із заявою про ухвалення додаткового рішення відповідачем не надано суду акт приймання правничої допомоги із зазначенням переліку наданих послуг).
Отже, відповідач не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
В матеріалах справи відсутня інформація, яка повинна міститься в акті приймання правничої допомоги, зокрема розрахунок (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу.
За таких обставин вважає, що суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку щодо наявності підстав для ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Позиція учасників справи.
Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, представник відповідача надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року - без змін.
Щодо явки сторін.
Відповідач та представники сторін зявились до суду та надали суду свої пояснення . 
Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін та відповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).
Колегією суддів встановлено, що представником відповідача у відзиві на позовну заяву було зазначено, що «попередній орієнтовний розрахунок судових витрат відповідача складається із витрат на правничу допомогу та становить 15 тисяч гривень у суді першої інстанції» (а.с. 57 зворот).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв?язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п?яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11.03.2024 у задоволенні позовної заяви Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 27.12.2022 у розмірі 42791,78 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 34263,20 грн., заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 8528,58 грн. - відмовлено у повному обсязі.
Відповідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Представником відповідача надано суду договір про надання правової допомоги № 70/23 від 07.11.2023, укладений між адвокатом Кострич М.П. та ОСОБА_1 , додаткова угода №1 від 07.11.2023, акт виконаних робіт № 1 від 12.03.2024, рахунок на оплату№1 від 12.03.2024 та квитанція про сплату (а.с. 110-114).
Право на правничу допомогу в Україні гарантовано ст. 59 Конституції України та ст. 15 ЦПК України.
Згідно ч.ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
Згідно із п.3 ч.2, ч.8 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Також діючим законодавством передбачено, що при визначенні розміру компенсації суду слід враховувати (а сторонам доводити) розумність витрат, тобто відповідність понесених стороною витрат складності, обсягу та характеру наданої адвокатом (іншим фахівцем) допомоги. На доведення обсягу наданої правової допомоги суду може бути надано як доказ докладний письмовий звіт адвоката у конкретній справі, адресований клієнту.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.
Суд при ухваленні додаткового рішення враховує правову позицію, висловлену у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені. Позаяк склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).
У відповідності до п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Враховуючи особливості предмета спору, суб`єктний склад правовідносин, а також характер виконаної адвокатом роботи та критерій розумності її розміру, суд першої інстанції вважав, що з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 гривень.
Колегія суддів погоджується з вказаним висновком та доводи наведені в апеляційній скарзі їх не спростовують.
Апеляційний суд зазначає, що апелянт в суді першої інстанції не скористався своїм правом на подання заперечень щодо розподілу судових витрат чи клопотання про зменшення розміру витрат, що стягуються, враховуючи те, що у апелянта було достатня кількість часу для вчинення таких дій.
Натомість, відповідно до усталеної судової практики, суд позбавлений можливості самостійно зменшувати розмір таких витрат за відсутності відповідного клопотання сторони, що заперечує.
Окрім того, орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу у розмірі 15 000 грн. було зазначено у відзиві на позовну заяву, а заявлено до стягнення навіть менше, а саме 12 000 грн.
Вказана сума є розумною, об`єктивною та відповідає категорії складності справи та була повністю сплачена відповідачем на користь адвоката, що підтверджено наявними у матеріалах справи доказами.
Доводи апеляційної скарги, що в матеріалах справи відсутня інформація, яка повинна міститися в акті приймання правничої допомоги, зокрема розрахунок (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд відхиляє з огляду на наступне.
Так, між відповідачем та адвокатом 07 листопада 2023 року укладено Договір № 70/23 про надання правничої допомоги та Додаткову угоду № 1 від 07.11.2023 року до вказаного договору в якій зазначено порядок обчислення гонорару, а саме у фіксованій формі.
При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.
Окрім того, представництво відповідача здійснювалось адвокатом, Костричем М.П., самостійно та усі вчинені процесуальні дії чітко вбачаються з матеріалів судової справи.
Отже, в даному випадку відсутня раціональна необхідність надання детального опису виконаних робіт, вказане було б доцільним у разі погодинної оплати праці адвоката.
Твердження апелянта, що в матеріалах справи відсутній акти приймання-передачі із детальним описом вчинених ним відповідних дій та їх вартістю є недоречним, оскільки, при поданні представником відповідача клопотання про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на підтвердження факту наданих послуг до суду подано наступні документи: копія Договору № 70/23 про надання правничої допомоги від 07.11.2023; копія Додаткової угоди № 1 від 07.11.2023; копія Акту виконаних робіт № 1 від 12.03.2024; копія Рахунку № 01 від 12.03.2024; копія квитанції про оплату № 9336-0366-4064-0360 від 14.03.2024.
Зокрема зі змісту Додаткової угоди № 1 від 07.11.2023 року чітко вбачається, що адвокат зобов`язується здійснити всі необхідні процесуальні дії для захисту інтересів Клієнта під час розгляду справи № 947/31760/23 в Київському районному суді м. Одеси до повного закінчення розгляду справи у суді першої інстанції, зокрема, але не виключно, підготувати відзив на позов, заперечення (за необхідності), різного роду клопотання/заяви, брати участь у судових засіданнях (за необхідності).
Відповідно, підписанням Акту виконаних робіт № 1 від 12.03.2024 року, що був наданий представником відповідача до суду, сторони погодили відсутність претензій щодо порядку виконання, обсягу, якості виконаної роботи та оплати наданих послуг та підтвердили факт надання адвокатом юридичних послуг, зміст яких визначено Додатковою угодою № 1 від 07.11.2023 року.
Таким чином, на підставі поданих представником відповідача доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на користь відповідача з апелянта.
Судова колегія погоджується із висновками суду першої інстанції та вважає, що за таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, враховуючи вище викладені приписи законодавства, відсутні передбачені законом підстави для задоволення апеляційної скарги.
Апеляційний суд зазначає, що представниками відповідача надана професійна правнича допомога, що підтверджується матеріалами справи та результатом розгляду справи, відповідачем надана правнича допомога була оплачена, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог у справі №947/31760/23, відповідач надав усі передбачені законодавством докази для стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у передбачений ч.8 ст. 141 ЦПК України строк, а, у свою чергу, суд першої інстанції, врахувавши характер виконаної адвокатом роботи та критерій розумності її розміру та задовольнив клопотання відповідача стягнувши 12 000 грн.
Підстав для відмови у задоволенні такого клопотання не було, так як відповідачем були подані усі передбачені докази у встановлений законодавством строк, тому апеляційна скарга щодо відмови у задоволенні додаткового рішення є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Доводи апеляційної скарги належним чином необґрунтованими, та такими, що вірних висновків суду не спростовують.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - залишити без задоволення.
Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 квітня 2024 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 21 січня 2025 року.

Головуючий суддя                                                         В.В. Кострицький

Судді                                                                         М.В. Назарова

Ю.П. Лозко