ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
"11" березня 2025 р.                               Справа№910/4174/24
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Владимиренко С.В.
суддів:            Ходаківської І.П. 
          Демидової А.М. 

за участю секретаря судового засідання Невмержицької О.В.
за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання від 11.03.2025
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» 
на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 
у справі №910/4174/24 (суддя Ващенко Т.М.)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-технічний центр «Рембудсервіс» 
до Акціонерного товариства «Банк Альянс»
Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» 
про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню

ВСТАНОВИВ:
          
Товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерно-технічний центр «Рембудсервіс» (далі по тексту - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовом до  Акціонерного товариства «Банк Альянс» (далі по тексту - відповідач 1),  Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі по тексту - відповідач 2), за яким просив суд визнати банківську гарантію №1602-23 від 21.04.2023 такою, що не підлягає виконанню.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на невиконання відповідачем 2 умов договору, та враховуючи позицію Верховного Суду у постанові від 08.11.2022 у cправі № 910/1635/21 позивач вважає, що при надходженні до Банку вимоги від відповідача 2 за банківською гарантією №1602-23 від 21.04.2023 зміненою 27.12.2023, така вимога за гарантією не підлягає до виконання, оскільки виконання зобов`язання за договором було прострочення, саме в зв`язку з невиконанням умов договору відповідачем 2.
Господарський суд міста Києва рішенням від 29.10.2024 у справі №910/4174/24 позов задовольнив повністю. Визнав банківську гарантію №1602-23 від 21.04.2023 зі змінами №1 від 27.12.2023 Акціонерного товариства "Банк Альянс" в сумі 1 350 000 грн, видану на забезпечення договору №4600007532 від 26.04.2023 (далі - Гарантія), укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технічний центр "Рембудсервіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" такою, що не підлягає виконанню. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технічний центр "Рембудсервіс" 3     028, 00 грн судового збору.
Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог, судом встановлено відсутність у діях позивача порушення умов Договору №4600007532 від 26.04.2023 укладеного між позивачем та відповідачем 2, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання Гарантії такою, що не підлягає виконанню, оскільки саме замовником (відповідачем 2) не було належним чином отримано дозвільну документацію на рубку дерев для виконання Підрядником робіт на об`єкті, чим порушено взяті за Договором зобов`язання. Суд першої інстанції погодився з доводами позивача про те, що саме таке порушення відповідача-2 зумовило неможливість виконання робіт позивачем та призвело до неможливості виконання Договору в погоджені в ньому строки, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для настання у гаранта обов`язку виплатити бенефіціару грошову суму відповідно до умов гарантії.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/4174/24 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.
В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги відповідач 2 посилається на помилковість висновків суду першої інстанції щодо належного виконання позивачем умов Договору, оскільки відповідачем 2, було виконано всі обов`язки, передбачені умовами Договору, натомість, позивач, як Підрядник, в порушення вимог пунктів 6.13, 6.16, 7.3.1 та 7.3.2 Договору не отримав відповідні дозвільні документи, що і стало причиною несвоєчасного виконання ним робіт, передбачених умовами Договору.
Як зазначає відповідач 2, позивачем виконано роботи та надано акти приймання виконаних будівельних робіт на загальну суму 8 780 122,34 грн, що становить лише 32,61 % від робіт, які мають бути виконані.
Враховуючи той факт, що термін дії Договору завершився 31.12.2023, строк виконання робіт завершився 20.02.2024, а роботи на даному об`єкті не завершені, тобто неналежно виконані позивачем умови Договору в частині своєчасного виконання робіт, відповідач 2 скористався своїм правом на стягнення банківської гарантії за неналежне виконання зобов`язань за Договором (п.10.9.5 Договору).
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.12.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/4174/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Владимиренко С.В., судді: Демидова А.М., Ходаківська І.П.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 09.12.2024 витребував з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/4174/24. Відклав розгляд питання про відкриття, повернення, залишення без руху або відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/4174/24. 
Матеріали справи №910/4174/24 надійшли на адресу Північного апеляційного господарського суду 23.12.2024.
Головуючий суддя     -     Владимиренко     С.В., судді Демидова А.М. та Ходаківська І.П. з 23.12.2024 по 05.01.2025 перебували у відпустках.
Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 01.01.2025 відкрив апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/4174/24; розгляд апеляційної скарги призначив на 25.02.2025 о 13 год. 00 хв.
           14.01.2025 позивачем сформовано та подано через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу відповідача 2, за яким позивач просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу відповідача 2 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/4174/24 залишити без змін. 
Позивач у запереченнях на апеляційну скаргу зазначає, що згідно до умов договору Замовник ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» зобов`язаний допустити до об`єкту. Замовник дійсно на адресу позивача направив власний допуск до об`єкта від 05.05.2023. Однак, в порушення умов договору про вирубку лісу не попередив ДП «Кутський лісгосп» та не отримав дозвільних документів на вирубку лісу. В свою чергу Замовник не попередив землекористувача про вирубку лісу та не звернувся з проханням на отримання лісового квитка на вирубку дерев.  
16.01.2025 відповідачем 1 сформовано та подано через систему "Електронний суд" до Північного апеляційного господарського суду пояснення, в яких останній зазначає, що Банк не є безпосередньо стороною Договору, укладеного між Бенефіціаром та Принципалом, отже не може самостійно визначити наявність/відсутність порушення Принципалом виконання його умов. В даному випадку вказані вище аргументи Принципала можуть бути доведені чи спростовані лише Принципалом та Бенефіціаром, та мають досліджуватись судом.
У судовому засіданні 25.02.2025 оголошено перерву до 11.03.2025 до 11 год. 55 хв.
Представник відповідача 2 у судовому засіданні 11.03.2025 підтримав вимоги та доводи своєї апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції її задовольнити, скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/4174/24 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. 
Представник позивача у судовому засіданні 11.03.2025 заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача 2, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/4174/24 залишити без змін.
Представник відповідача 1 у судовому засіданні 11.03.2025 заперечив проти задоволення апеляційної скарги відповідача 2, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/4174/24 залишити без змін.
Статтею 269 ГПК України  встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи та вимоги апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.
26.04.2024 між позивачем (підрядник) та ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" (Замовник) було укладено договір №4600007532 (далі - Договір), за умовами п. п. 1.1., 1.2. якого Підрядник за завданням Замовника, відповідно до умов цього Договору, зобов`язується на свій ризик надати послуги Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (Ремонт магістрального газопроводу Яблунів-Вербовець DN 150 км 15,46 - км 23,44 з частковою заміною труб та заміною ізоляційного покриття) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації (які з урахуванням частини 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (зі змінами та доповненнями), норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, далі іменуються - Роботи), а Замовник - прийняти та оплатити такі Роботи відповідно до умов цього Договору. Склад, обсяги, вартість Робіт та строки визначені Технічними, якісними та кількісними характеристиками (завдання) (Додаток №1), Договірною ціною (Додаток №2) та Графіком виконання робіт (Додаток №3), які є невід`ємною частиною Договору.
Пунктом 3.1. Договору (в редакції додаткової угоди від 11.08.2023 №1 до Договору) передбачено, що загальна вартість виконуваних Робіт за цим Договором, що є ціною Договору згідно із Договірною ціною (Додаток № 2) становить 26  924  322, 82 грн з ПДВ. 
Згідно з п. п. 4.1. - 4.3. Договору Підрядник зобов`язується виконати Роботи протягом 300 днів з дати укладання цього Договору з обов`язковим дотриманням погодженого із Замовником Графіку виконання робіт (Додаток №3), що додається до цього Договору та є невід`ємною його частиною. Строки виконання Робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у цей Договір у випадках, передбачених чинним законодавством України.
Датою закінчення виконаних Робіт Підрядником вважається дата їх прийняття Замовником в порядку, передбаченому Розділом 5 цього Договору. Виконання Робіт може бути закінчено Підрядником достроково за умови письмової згоди Замовника.
У пункті 4.4. Договору визначено місце виконання Робіт (надалі - Об`єкт): ЛЧ МГ Яблунів - Вербовець DN 150 PN 55 кгс/см2 км 15,46 - км 23,44 км (L=7,980 км).
Передбачені цим Договором Роботи Підрядник виконує в умовах діючого виробництва, яке є об`єктом підвищеної небезпеки. При цьому, Підрядник виконує Роботи не порушуючи режимів транспорту газу та роботи газотранспортної системи, вимог з промислової безпеки та охорони праці із залученням своїх висококваліфікованих фахівців з використанням сучасних технологій. Підрядник відповідає перед Замовником за якість виконаних Робіт та їх відповідність вимогам, установленим національними стандартами, будівельними нормами, локальними актами Замовника, іншими нормативно-правовими документами та умовами цього Договору (п. 4.5. Договору).
Передача виконаних Робіт Підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін (пункт 5.1. Договору).
Пунктом 6.1. Договору встановлено, що Замовник допускає Підрядника на Об`єкт (зазначений в п. 4.4. Договору) для виконання Робіт згідно з п. 7.1.1 Договору.
Підрядник передбачені цим Договором Роботи виконує із своїх матеріалів та обладнання, доставку якого до місця виконання Робіт Підрядник здійснює власним транспортом та за свій рахунок. Сторони у тижневий термін після підписання Договору визначають осіб, які уповноважені представляти їх інтереси при виконанні цього Договору, про що письмово інформують одна одну з визначенням повноважень таких осіб. В подальшому при заміні цих осіб Сторони письмово інформують одна одну, протягом 3 (трьох) робочих днів з дня такої заміни (п. 6.2., 6.5. Договору).
Відповідно до п. п. 6.7. - 6.9. Договору Замовник забезпечує контроль, технічний нагляд та приймання виконаних Робіт, відповідно до умов цього Договору та чинного законодавства України. Для здійснення контролю за виконанням Робіт Підрядник зобов`язаний на вимогу Замовника чи осіб, які відповідно до договорів його здійснюють, надавати необхідні інформацію та документи. У разі виявлення невідповідності виконаних Робіт установленим вимогам Розділу 2 Договору Замовник приймає рішення про усунення Підрядником допущених недоліків або про зупинення виконання Робіт.
Пунктом 6.10. Договору встановлено, що сторони залишають за собою право зупинити виконання Робіт в межах строку дії цього Договору на підставі письмового звернення Підрядника або Замовника про настання умов, за яких виконання Робіт заборонено та/або не рекомендовано діючими нормативними, галузевими документами, національними стандартами та правилами, що регламентують предмет таких робіт.
У випадку зупинки виконання Робіт на підставі причин, наведених у п. 6.10., Сторони складають Акт про зупинку виконання робіт. У випадку зупинки Робіт, загальний строк виконання Робіт продовжується на термін еквівалентний такій зупинці в межах строку дії цього Договору (п. п. 6.11., 6.12. Договору).
За умовами п. п. 6.16., 6.17. Договору роботи повинні виконуватися з дотриманням всіх необхідних заходів безпеки, захисту довкілля, та інших чинних нормативних документів, що стосуються виконання даних Робіт. Підрядник, у письмовій формі, за 5 (п`ять) робочих днів інформує Замовника про можливе сповільнення або призупинення виконання Робіт за незалежних від нього обставин. Замовник зобов`язаний виконати необхідні заходи для усунення цих обставин.
Пунктами 7.1.1. - 7.1.4. Договору встановлено, що Замовник зобов`язаний допустити Підрядника на Об`єкт для проведення Робіт з дотриманням вимог внутрішніх документів щодо охорони праці та допуску працівників сторонніх організацій та відвідувачів для виконання робіт (завдань) на об`єктах ТОВ "Оператор ГТС України". Письмово повідомити Підрядника про надання йому Допуску; приймати виконані Роботи згідно оформлених в установленому Договором порядку актів приймання виконаних Робіт; здійснювати розрахунки за виконані Роботи в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені Договором; надати Підряднику необхідну для виконання Робіт інформацію, згідно Технічних, якісних та кількісних характеристик (завдання) (Додаток №1).
Згідно з п. 7.3.13. Договору Підрядник зобов`язаний інформувати в установленому порядку Замовника про хід виконання зобов`язань за цим Договором, обставини, що перешкоджають його виконанню, а також про заходи, необхідні для їх усунення.
У пункті 7.4.3. Договору сторони домовились, що Підрядник має право припинити Роботи в разі порушення або невиконання зобов`язань за цим Договором з вини Замовника, за умови письмового повідомлення його про це за 20 календарних днів до дати припинення.
Згідно з Графіком виконання робіт (додаток №3 до Договору) роботи мають бути виконані протягом 300 календарних днів.
Пунктами 10.9.1. - 10.9.4. Договору передбачено, що відповідно до умов пункту 6 розділу VI тендерної документації процедури закупівлі по предмету закупівлі "Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (Ремонт магістрального газопроводу Яблунів-Вербовець DN 150 км 15,46 - км 23,44 з частковою заміною труб та заміною ізоляційного покриття)" згідно оголошення про проведення процедури закупівлі №UA-2022-12-13-017535-а, оприлюдненого на веб-порталі Уповноваженого органу "13" грудня 2022 року, Підрядник зобов`язується надати Замовнику не пізніше дати укладення цього Договору в забезпечення виконання Договору безвідкличну безумовну банківську гарантію (надалі - Гарантія) на суму 1 350 000,00 грн, що становить 5 % відсотків ціни цього Договору. Права та обов`язки Сторін за цим Договором настають за умови настання відкладальної обставини (згідно ч. 1 ст. 212 ЦКУ), а саме: надання Підрядником Замовнику в забезпечення виконання цього Договору Гарантії згідно п. 10.9.1 цього Договору. Термін дії Гарантії - до "31" січня 2024 року включно. У разі продовження терміну (строку) дії цього Договору Підрядник зобов`язується надати Замовнику не пізніше дати укладання додаткової угоди про продовження терміну (строку) дії цього Договору оригінал нової банківської гарантії або оригінал документу про внесення змін до наданої Гарантії, що свідчить про забезпечення виконання зобов`язань Підрядником за цим Договором на термін (строк), на який продовжено термін (строк) дії цього Договору. Заміна предмета забезпечення виконання цього Договору без письмової згоди Замовника не допускається.
За умовами п. 10.9.5. Договору в разі невиконання (неналежного виконання) Підрядником своїх зобов`язань за цим Договором Замовник має право одержати задоволення своїх вимог, передбачених умовами цього Договору та чинним законодавством України, на умовах визначених Гарантією.
14.06.2023, після проведення перших робіт з вирубки лісу, позивач направив Замовнику повідомлення №29/23, в якому повідомив, що під час виконання робіт на території філії "Кутське лісове господарство" директором "Кутського лісгоспу" Никифоруком Д.В. було зупинено роботи по розчистці траси. 
14.06.2023 Замовник звернувся до ДП «Кутське лісове господарство» та ДП «Ліси України» з листом, в якому проінформовано ДП «Кутське лісове господарство», що Замовник звертався з листом від 11.05.2023, в якому зазначав, що з травня по грудень 2023 на землях філії «Кутське лісове господарство» ДП «Ліси України» район (с. Микитинці - с. Хімчин - с. Вербовець) будуть проводитись ремонтні роботи (розчистка траси від осі 10 м з кожного боку газопроводу - відводу та проведення земляних робіт для ремонту) «Яблунів-Вербовець» Ду 150, підрядною організацією Товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерно-технічний центр Рембудсервіс».
15.06.2023 Замовник звернувся до Підрядника з листом №7402ВИХ-23-822, в якому повідомило позивача, що ним надіслано вищезазначений лист відповідним особам та вказано, що останній не бачить причин для призупинення робіт та просив приступити до виконання робіт.
19.06.2023 позивач повторно звернувся до Замовника з повідомленням №31/23 про те, що працівники ДП "Кутське лісове господарство" перешкоджають проведенню робіт з розчистки лісу.
На даний лист Замовник на адресу Підрядника направив лист від 21.06.2023 №7402ВИХ-23-840 про поновлення робіт, в якому зазначив, що згідно до Закону України "Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів" без оформлення речових прав на земельні ділянки підприємства магістральних трубопроводів мають право проводити роботи та наведено перелік таких робіт.
27.06.2023 Підрядник знову звернувся до Замовника з листом №34/23 з вимогою надання в його розпорядження дозволів на проведення робіт з розчистки траси, до якого додав відеофайли щодо перешкоджання працівниками ДП "Кутське лісове господарство" у проведенні робіт з вирубки лісу. 
04.07.2023 Підрядник звернувся до Замовника з листом №35/23 про зупинення робіт з розчистки траси газопроводу.
15.08.2023 Підрядник листом №42 повідомив Замовника про зупинення виконання частини робіт та вимагав вжити заходи для отримання дозволу.
18.08.2023 Замовник листом №7402вих-23-1088 про поновлення робіт вказав, що замовник вже надав роз`яснення листами від 25.07.2023 та від 21.06.2023 щодо розчистки просіки. Також відповідач 2 вказував, що ним отримані листи від Кутського лісового господарства та НПП «Гуцульщина», в яких обґрунтування призупинення робіт або заборона розчістки просіки не відображені, так і в листі позивача не надано підтвердження заборони Кутським лісовим господарством чи іншим лісовим господарством.
Позивачем додано до матеріалів лист ДП "Кутське лісове господарство" від 22.05.2023, в якому на листи Замовника №7402 вих.23-584 від 03.05.2023 та №7402 вих.23-642 від 11.05.2023 філія "Кутське лісове господарств" ДП "Ліси України" повідомляла, що газопроводи: "Яблунів-Верховина" в с. Уторопи та "Яблунів-Вербовець" в с. Микитинці, с. Хісчин, с. Вербовець проходять по території держлісфонду, що входить до складу НПП "Гуцульщина" без вилучення. Для проведення розчистки траси від деревини філія "Кутське лісове господарство" повинна зробити відводи даних ділянок в натурі та направити їх на засідання Науково-технічної ради НПП "Гуцульщина", яке відбудеться 02.06.2023. Згідно із Законом України "Про природно-заповідний фонд України" та Постановою КМУ "Про порядок установлення лімітів на використання природних лімітів у межах територій та об`єктів ПЗФ загальнодержавного значення", дані ліміти направляються в Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів, на затвердження. Після цього держлісгосп може виписувати лісорубні квитки які є підставою для проведення рубок. Без затвердження лімітів надання лісорубних квитків на розчистку газотраси неможливо.
Листом від 19.06.2023 ДП "Кутське лісове господарство" також повідомило Замовника, що на даний час питання лімітів вирубки лісу ще не вирішено. 
03.08.2023 Національний парк "Гуцульщина" повідомив Замовника, що проведено роботи для отримання дозволу на вирубку лісу. Після отримання дозволу Замовника буде повідомлено додатково.
13.09.2023 позивачем було отримано лист НП "Гуцульщина", в якому зазначено, що розчистка траси та рубка лісу повинні відбуватись відповідно до лімітів, розмір яких на даний час погоджується.
06.10.2023 позивач звернувся до Замовника з листом, в якому просив терміново повідомити про отриманий дозвіл на розчистку траси на території державного заповідника ДП «Кутський Лісгосп» для відновлення робіт.
12.10.2023 Замовник листом №ТОВВИХ-23-14480 наполягав на виконанні робіт відповідно до умов договору та згідно вимог чинного законодавства.
Позивач зазначає, що у зв`язку з недотриманням процедури розчистки траси та вирубки лісу 12.10.2023 його було повідомлено про внесення відомостей в ЄРДР за фактом незаконної рубки лісу за ст. 246 КК України. 
30.11.2023 з урахуванням наведених обставин позивач звернувся до відповідача-2 з листом №85/23 про продовження строку виконання Договору.
Відповідачем 2 до відзиву на позовну заяву додано дозвіл (згода) №120 від 15.05.2023 на виконання робіт в охоронній зоні магістрального газопроводу «Яблунів-Вербовець» км 15, 46 - км 23, 44 виданий Товариству з обмеженою відповідальністю «Інженерно-технічний центр Рембудсервіс», з підставою для видачі дозволу: заява ТОВ «Інженерно-технічний центр Рембудсервіс» від 08.05.2023 №б/н, договір №4600007532 від 26.04.2023 з терміном: 15.05.2023 по 31.12.2023. Зазначений дозвіл затверджено головним інженером Богородчанського ЛВУМГ Кутенець В.О. 15.05.2023.
Відповідачем 2 додано дозвіл (згода) №6  від 08.01.2024 на виконання робіт в охоронній зоні магістрального газопроводу «Яблунів-Вербовець» км 15, 46 - км 23, 44 виданий Товариству з обмеженою відповідальністю «Інженерно-технічний центр Рембудсервіс», з підставою для видачі дозволу: заява ТОВ «Інженерно-технічний центр Рембудсервіс» від 02.01.2024 №б/н, договір №4600007532 від 26.04.2023 з терміном: 08.01.2024 по 31.08.2024. Зазначений дозвіл затверджено головним інженером Богородчанського ЛВУМГ Кутенець В.О. 08.01.2024.
Також, у матеріалах справи містяться підписані позивачем та відповідачем 2 акти приймання виконання будівельних робіт: №1 за липень 2023 року від 07.07.2023 на суму 1  999  624, 01 грн; №2 за серпень 2023 року від 02.08.2023 на суму 1  594  635, 16 грн;  №3 за вересень 2023 року від 04.09.2023 на суму 1  268  242, 14 грн; №4 за жовтень 2023 року від 24.10.2023 на суму 1  570  958, 20 грн; №5 за лютий 2024 року від 26.02.2024 на суму 484  149, 83 грн; №6 за березень 2024 року від 11.03.2024 на суму 1  862 513, 00 грн.
Також з матеріалів справи вбачається, що 21.04.2023 Акціонерним товариством «Банк Альянс» було надано гарантію №1602-23 (надалі - Гарантія), з метою забезпечення Договору, що укладається за результатами процедури закупівлі: Будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (Ремонт магістрального газопроводу Яблунів-Вербовець DN 150 км 15,46 - км 23,44 з частковою заміною труб та заміною ізоляційного покриття), згідно оголошення про заплановану закупівлю №UA-2022-12-13-017535-a, розміщеного на веб-порталі Уповноваженого органу.
Повна (максимальна) сума Банківської гарантії та валюта: 1  350  000, 00 грн.
Гарант, зобов?язується протягом п?яти банківських днів після одержання нами паперового оригіналу першої письмової вимоги Бенефіціара, оформленої належним чином (підпис уповноваженої особи, печатка Бенефіціара (якщо передбачена)) та/або електронного SWIFT-повідомлення через Банк Бенефіціара на наш SWIFT, сплатити Бенефіціару Повну суму Банківської гарантії, без необхідності для Бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов, за умови, що в тексті вимоги буде зазначено, що сума, яка вимагається, повинна бути сплачена у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням принципалом зобов`язань за Договором.
27.12.2023 між Банком та Принципалом було укладено Додатковий договір №1 до Договору про надання гарантії №1602-23 від 21.04.2023 (далі - Додатковий договір). Відповідно до умов Додаткового договору сторони домовилися викласти п. 2.6 Договору про надання гарантії у новій редакції наступного змісту: « 2.6. Гарантія діє з 21.01.2023 по 20.09.2024».
26.02.2024 Банком від Бенефіціара отримано SWIFT-повідомлення вимогу №TOVVYKh-24-2811 про сплату коштів за Гарантією в сумі 1 350 000,00 грн (далі - Вимога), у зв`язку з порушенням позивачем умов Договору в частині строків виконання робіт.
Відповідно до ч. 1 ст. 564 Цивільного кодексу України Гарант повідомив Принципала про отримання вимоги листом за вих. №21.5/1484. від 21.03.2024 до отримання вимоги Банком, Принципалом було направлено Банку лист №21/24 від 07.02.2024, у якому Принципал зазначив про порушення строків виконання робіт за Договором, яке, на його думку, сталося через обставини, які не залежали від нього та були пов`язані із ненаданням Бенефіціаром повної інформації щодо місця проведення робіт. 
08.04.2024 за вих. № 21.5/1785 Банком було надіслано відповідь на вимогу Бенефіціару про сплату коштів за гарантією, де зазначено, що по суті спірності дійсності настання гарантійного випадку, факт якого може бути підтверджено чи спростовано виключно судом, та з метою недопущення порушень інтересів Бенефіціара, Принципала та Гаранта, можливим буде повернутись до розгляду питання оплати Вимоги Бенефіціара після розгляду судом справи за позовом Принципала та набрання рішенням суду законної сили.
Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник має право вимагати від переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією або в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі.
За змістом частин 1, 4  статті 200 Господарського кодексу України  гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення  Цивільного кодексу України.
Статтею 560 Цивільного кодексу України  передбачено, що за гарантією банк, інша фінансова установа (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Відповідно до  статті 562 Цивільного кодексу України  зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (частини 1- 3  статті 563 Цивільного кодексу України).
  Як передбачено частиною другою  статті 564 ЦК України, гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.
Відповідно до частин першої, третьої  статті 565 ЦК України  гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.
Якщо гарант після пред`явлення до нього вимоги кредитора дізнався про недійсність основного зобов`язання або про його припинення, він повинен негайно повідомити про це кредитора і боржника; повторна вимога кредитора, одержана гарантом після такого повідомлення, підлягає задоволенню.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на виконання умов пункту 10.09.1 Договору Підрядником (Принципалом), в забезпечення виконання зобов`язань за Договором, надано банківську гарантію № 602-23 від 21.04.2023 (Гарантія), яка видана Акціонерним товариством «Банк Альянс», та яка є безумовною.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" у межах строку дії Гарантії направило Акціонерному товариству «Банк Альянс» відповідне SWIFT-повідомлення від 23.02.2023, тобто вимогу про сплату грошової суми за Гарантією.
Банком-гарантом на користь Бенефіціара  не було здійснено платіж за Гарантією, що не заперечується учасниками справи.
Суд зауважує, що Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.05.2024 у справі №    910/17772/20, зазначив про те, що призначенням інституту гарантії (§ 4  глави 49 Цивільного кодексу України) є надання упевненості учасникам обороту в тому, що бенефіціар гарантовано і швидко одержить платіж, якщо надасть документи, передбачені гарантією (наприклад, товарно-транспортну накладну, акт приймання-передачі виконаних робіт тощо), причому навіть і в тому випадку, коли між принципалом і бенефіціаром існує спір щодо виконання зобов`язання. Запорукою тому має бути надійність банківської системи. Тим самим у разі виникнення спору щодо наявності чи відсутності боргу принципала останній та бенефіціар в частині стягнення боргу міняються місцями: не бенефіціар звертається до суду за стягненням боргу (бо він вже одержав від гаранта суму боргу, яку вважав наявною), а принципал позивається до суду про стягнення з бенефіціара суми, яку принципал вважає отриманою за його рахунок без достатньої правової підстави (глава 83 Цивільного кодексу України) з огляду на відсутність боргу принципала.
В обґрунтування цих висновків Верховним Судом зазначено, що механізм забезпечувального інституту гарантії, на відміну від інших видів забезпечення виконання зобов`язань, передбачає укладення не двох (основного та забезпечувального), а трьох правочинів.
Перш за все це договір між бенефіціаром (боржником) та принципалом (кредитором), який спрямований на виникнення основного зобов`язання. Умова щодо забезпечення основного зобов`язання гарантією може передбачатися таким договором або висуватися бенефіціаром як передумова укладення такого договору.
Обов`язок банку чи іншої фінансової установи щодо видачі банківської гарантії виникає з договору між принципалом і такою фінансовою установою. Надання гарантії є фінансовою послугою, яка надається на підставі договору (пункт 6 частини першої статті    4, стаття    9 Закону України "Про фінансові послуги та фінансові компанії"    у чинній редакції, пункт 7 частини першої статті      4, стаття      6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг"). Цим договором можуть визначатися, серед іншого, умови гарантії, строк її дії, сума, на яку видається гарантія, строк видачі гарантії, розмір оплати послуг гаранта тощо.
Третім правочином у механізмі забезпечувального інституту гарантії є видача гарантії на користь бенефіціара, яка є одностороннім правочином. Саме з цього правочину виникає грошове зобов`язання гаранта.
Хоча у механізмі забезпечувального інституту гарантії беруть участь три суб`єкти - бенефіціар, принципал та гарант, зазначені вище правочини не зв`язують всіх їх одночасно. Так, договір між бенефіціаром і принципалом, з якого виникає основне зобов`язання, зв`язує лише бенефіціара і принципала, але не гаранта. Договір між принципалом і гарантом зв`язує лише принципала і гаранта, але не бенефіціара. Односторонній правочин щодо видачі гарантії створює обов`язки лише для гаранта (частина 3  статті 202 Цивільного кодексу України), а бенефіціар є кредитором у відповідному грошовому зобов`язанні.
Отже, забезпечувальна функція банківської гарантії виявляється у відносинах між бенефіціаром та принципалом, а не між бенефіціаром та гарантом. Натомість у відносинах між бенефіціаром та гарантом виникає окреме грошове зобов`язання, незалежне від зобов`язання за участю бенефіціара та принципала. Тому гарант має сплатити грошову суму, якщо виконані саме умови гарантії. Втручатися у відносини між бенефіціаром та принципалом, зокрема вирішувати, чи виконав принципал грошове зобов`язання за договором між бенефіціаром та принципалом, а відтак і про те, чи припинене основне зобов`язання виконанням, гарант не вправі.
Виходячи з викладеного, об`єднана палата вважала, що законодавчі положення про те, що гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, слід розуміти таким чином, що звернення бенефіціара до гаранта з вимогою про сплату грошової суми у випадку, коли принципал не порушив основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням або з інших підстав, чи є недійсним) є правопорушенням. Водночас це правопорушення спрямоване проти принципала, а не проти гаранта, і воно не впливає на обов`язок гаранта по сплаті відповідної суми за гарантією.
Положення закону про те, що кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (частина 3  статті 563 Цивільного кодексу України), слугує меті ідентифікації порушення зобов`язання, а відтак, конкретизації банківської гарантії, і не вказує на обов`язок гаранта перевіряти таке порушення. Адже гарант може видати на користь одного й того ж бенефіціара декілька банківських гарантій за зверненням одного й того ж принципала у зв`язку з одним чи декількома договорами з бенефіціаром з різними умовами, що передбачають сплату за гарантіями у різних випадках.
Отже, кредитор-бенефіціар має право вимоги як за основним зобов`язанням, так і за незалежною від цього зобов`язання гарантією. Якщо він не отримає виконання за основним зобов`язанням, то, пред`явивши вимогу гаранту, отримає виконання.
Якщо ж бенефіціар за відсутності основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням з інших підстав, є недійсним) звернеться до гаранта і отримає від нього грошову суму, то таке є набуттям майна (грошей) без достатньої правової підстави за рахунок потерпілого, оскільки за загальним правилом частини 1  статті 569 Цивільного кодексу України  гарант має право на зворотну вимогу (регрес) до боржника в межах суми, сплаченої ним за гарантією кредиторові, то постраждалим є боржник (принципал). Він вправі звернутись до бенефіціара з вимогою про повернення принципалу коштів, сплачених гарантом, за правилами  глави 83 "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" Цивільного кодексу України.
Отже, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.05.2024 у справі №910/17772/20 навів висновок щодо способу захисту спірних правовідносин та вказав на особливості розгляду такої категорії справ. Крім того, у вказаній справі відступлено від висновку, наведеного у справі №910/16898/19, що при вирішенні спору про існування обов`язку гаранта сплатити за гарантією до предмета доказування входить дослідження наявності чи відсутності виникнення порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією.
У постанові Верховного Суду від 27.06.2024 у справі №910/14987/23, зазначено те, що у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.05.2024 у справі №910/17772/20 наведено висновок щодо того який спосіб захисту є ефективним у спірних правовідносинах. 
Крім того, у постанові Верховного Суду від 25.09.2024 у справі №910/13895/23, у подібних з цією справою №910/4174/24 правовідносинах, також зазначено, що: «на підставі викладеного у постанові від 17.05.2024 у справі №  910/17772/20 колегія суддів зазначає, що дотримання/порушення позивачем основного зобов`язання за Договором: 1) не впливає на чинність вимоги ТОВ "Оператор ГТС України" про виплату за гарантією; 2) не може слугувати підставою для визнання вимоги такої, що не підлягає виконанню, за позовом принципала.».
В межах розгляду даної справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що станом на день звернення позивача до суду його права як принципала не були порушені, оскільки гарантом не було задоволено вимогу бенефіціара. 
Згідно із статтею  15, частиною 1 статті  16 Цивільного кодексу України  (далі по тексту -  ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до  статті 4 ГПК України  право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права.
                    Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Гарантоване  статтею 55 Конституції України  й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18, від 28.11.2019 у справі № 918/150/19, від 26.01.2022 у справі № 921/787/20 від 14.06.2022 у справі № 904/3870/21, від 13.09.2022 у справі № 918/1222/21.
У постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 14.10.2019 у справі №910/6642/18 зроблено висновок про стадійність захисту права, зокрема вказано на те, що під час вирішення господарського спору суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорення відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.
  На підставі викладеного у постанові від 17.05.2024 у справі №   910/17772/20 колегія суддів зазначає, що дотримання / порушення позивачем основного зобов?язання за Договором: 1) не впливає на чинність вимоги ТОВ "Оператор ГТС України" про виплату за гарантією; 2) не може слугувати підставою для визнання вимоги такої, що не підлягає виконанню, за позовом принципала.
Відповідно до частини 3  статті 13 ГПК України  кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1  статті 74 ГПК України).
Згідно із частинами 4, 5 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до частини 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
У Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
У справі "Салов проти України" від 06.09.2005 ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення від 27.09.2001 у справі "Hirvisaari v. Finland"). У рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення від 09.12.1994 у справі "Ruiz Torija v. Spain").
У рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
ЄСПЛ неодноразово зазначав, що навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов`язаний мотивувати свої дії та рішення (рішення ЄСПЛ від 05.02.2009 у справі "Олюджіч проти Хорватії"). Принцип справедливості, закріплений у статті 6 Конвенції, порушується, якщо національні суди ігнорують конкретний, доречний та важливий довід, наведений заявником (рішення ЄСПЛ від 03.07.2014 у справі "Мала проти України", від 07.10.2010 у справі "Богатова проти України").
Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді "заслухані", тобто належним чином вивчені судом (рішення ЄСПЛ від 21.03.2000 у справі "Дюлоранс проти Франції", від 07.03.2006 у справі "Донадзе проти Грузії").
Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами (рішення ЄСПЛ від 19.04.1994 у справі "Ван де Гурк проти Нідерландів").
Якщо подані стороною доводи є вирішальними для результату провадження, такі доводи вимагають прямої конкретної відповіді за результатом розгляду (рішення ЄСПЛ від 09.12.1994 у справі "Руїс Торіха проти Іспанії", від 23.06.1993 у справі "Руїз-Матеос проти Іспанії").
Водночас ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" ЄСПЛ також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
У пункті 53 рішення ЄСПЛ у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.
Судом апеляційної інстанції при винесені даної постанови було надано обґрунтовані та вичерпні відповіді доводам апелянта з посиланням на норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.
Відповідно до частини 1 статті 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
Враховуючи неправильне застосування норм матеріального права судом першої інстанції при задоволенні позовних вимог про визнання банківської гарантії №1602-23 від 21.04.2023 зі змінами №1 від 27.12.2023 Акціонерного товариства "Банк Альянс" в сумі 1 350 000 грн, виданої на забезпечення договору №4600007532 від 26.04.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інженерно-технічний центр "Рембудсервіс" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" такою, що не підлягає виконанню, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/4174/24 підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення. 
Згідно     статті 129 ГПК       України судові витрати (судовий збір) за подання позову та апеляційної скарги покладаються на позивача.
Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/4174/24 задовольнити. 
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/4174/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інженерно-технічний центр «Рембудсервіс» (76014, Івано-Франківська обл., Івано-Франківський р-н, м. Івано-Франківськ, вул. Височана, 47; код ЄДРПОУ 32360202) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, м. Київ, просп. Любомира Гузара, 44, код ЄДРПОУ 42795490) 3 633,60 грн (три тисячі шістсот тридцять три гривні) 60 копійок судового збору за подання апеляційної скарги.
4. Судові витрати за подання позову покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Інженерно-технічний центр «Рембудсервіс».     
5. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.
6. Матеріали справи №910/4174/24 повернути до Господарського суду міста Києва. 
7. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. ст. 287, 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.
          Повна постанова складена та підписана суддями 12.03.2025. 

Головуючий суддя                                                            С.В. Владимиренко 

Судді                                                                                І.П. Ходаківська

                                                                                А.М. Демидова