Номер провадження: 33/813/2641/24
Номер справи місцевого суду: 504/2452/24 
Головуючий у першій інстанції Якимів А.В. 
Доповідач Лозко Ю. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       16.12.2024 року                                                                 м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду судової палати у цивільних справах Лозко Ю.П.,
за участю секретаря судового засідання Пересипка Д.В., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , адвоката Бабкова Вадима Дмитровича
розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2024 року
встановив:
Постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 03 жовтня 2024 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Вирішено питання щодо судового збору.
Судом першої інстанції встановлено, що 23 травня 2024 о 19:28 год. за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Світле, вул. Горіхова, ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Mitsubishi Outlander р.н. НОМЕР_1 в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Alkotest Drager, результат становить 0,74 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушила п. 2.9А Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2024 року та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП, посилаючись на те, що вона не керувала автомобілем, оскільки за кермом транспортного засобу знаходився ОСОБА_2 , який цього дня працював у неї по найму. У зв`язку з тим, що правоохоронці повідомили її про можливість відібрання транспортного засобу на штраф майданчик, та зважаючи на те, що автомобіль складає для неї велику матеріальну цінність, вона визнала факт керування цим транспортним засобом. Посилаючись на відеозапис зазначає, що відразу вона заперечувала факт керування автомобілем, і лише згодом, через наведені вище обставина, визнала, що саме вона знаходилася за кермом автомобіля. Стверджує, що суду було відомо про існування фактору морального впливу, під тягарем якого вона була вимушена визнати певні обставини, однак суд не з`ясував об`єктивність цих подій. Допитаний в судовому засіданні поліцейський ОСОБА_3 повністю спростував обставини, викладені у фабулі протоколу та доданих до нього доказів щодо безпосередньої зупинки поліцейськими транспортного засобу та знаходження її за кермом транспортного засобу. Твердження правоохоронця про те, що саме вона знаходилася за кермом автомобіля побудоване на припущеннях. Надані в судовому засіданні пояснення свідка ОСОБА_4 є недостовірними та побудовані на припущеннях, тому не мали прийматися судом до уваги. Пояснення свідка ОСОБА_5 , надані ним в судовому засіданні не підтверджуються відеозаписами, долученими до справи, та є надуманими. Суд встановивши факт керування нею транспортним засобом на підставі пояснень зазначених вище свідків, залишив поза увагою те, що до цих свідків існують сумніви у їх неупередженості, оскільки вони мають приятельські відносини з правоохоронцями. Відеозаписи, долучені до справи є неналежними та недопустимими доказами у справі, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що обставини події зафіксовано за допомогою бодікамери №00138, у той час як відповідно до інформації, наданої на адвокатський запит, у день складення протоколу, поліцейським під час виконання службових обов`язків використовував камеру №00136. Крім того, окремі відеозаписи не містять інформацію про прилад, яким було зафіксовано подію, а також час, день та місяць року, які зафіксовані на цьому відео не відповідають часу, дню та місяцю, які зазначені у протоколі. Суд першої інстанції залишив поза увагою розбіжності, які стосуються часу скоєння інкримінованого правопорушення, оскільки у протоколі зазначено, що вона керувала автомобілем о 19:28 год., тоді як у письмових поясненнях свідків зазначено час – 19:34 год., а згідно відеозапису, момент зупинки транспортного засобу зафіксовано о 18:25 год. Посилається також і на те, що поліцейськими не було дотримано вимоги Закону України «Про національну поліцію» щодо зупинки транспортного засобу, крім того, дії правоохоронців та осіб з підрозділу сприяння роботі з забезпечення правопорядку містять ознаки перевищення посадових повноважень. 
В судовому засіданні захисник Бабков В.Д. підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Зважаючи на положення статті 268 КУпАП, які не містять імперативної заборони щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд, врахувавши фактичні обставини справи, вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 .
Вислухавши захисника Бабкова В.Д., перевіривши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до положень ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Із тексту апеляційної скарги убачається, що апелянтом не заперечується факт проходження нею огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу, результати цього огляду ОСОБА_1 під сумнів не ставить, також не заперечує ту обставину, що на місці події погодилася з результатами спеціального технічного засобу (алкотестеру), через що відмовилася від проходження огляду у закладі охорони здоров`я. Не ставить під сумнів апелянт і те, що обставини складення протоколу про адміністративне правопорушення відносно неї фіксувалися правоохоронцями за допомогою технічного засобу фіксації, а тому з огляду на приписи ч. 7 ст. 294 КУпАП, ці обставини апеляційним судом не перевіряються.
Переглядаючи справу про адміністративне правопорушення в межах доводів викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд враховує таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Ознаками об`єктивної сторони вказаного адміністративного правопорушення є: по-перше, керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; по-друге, передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів; по-третє відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд зважає на усталену практику ЄСПЛ, який зазначив, що: "будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобіля мита їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі" (Рішенні Європейського суду з прав людини по справі "О`Галлоранта Франціс проти Сполученого Королівства" ("O'Halloranand Francis v. the United Kingdom") від 29 червня 2007 року).
Відповідно до п. 2.9 а Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N 1306 від 10.10.2001 року, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У відповідності до ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (ч. 2ст. 266КУпАП).
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. (ч. 3 ст. 266 КУпАП).
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч. 5 ст. 266 КУпАП).
Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 266 КУпАП).
Порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським і оформлення його результатів, регламентовано розділом II Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року N 1452/735 (далі -Інструкція).
Так розділом II указаної Інструкції визначено, що за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу І цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (пункт 1 Розділу II Інструкції).
Поліцейськими використовуються спеціальні технічні засоби, які мають, зокрема, сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки (пункт 3 Розділу II Інструкції).
Установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові (пункт 7 Розділу II Інструкції).
Результати огляду на стан сп`яніння водія транспортного засобу, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі - акт огляду). У випадку установлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються у протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Якщо технічними характеристиками спеціального технічного засобу передбачається роздрукування на папері його показників, ці результати долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 10 Розділу II Інструкції).
Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджено Постановою КМУ від 17.12.2008 року N 1103 (далі- Порядок).
Огляд на місці зупинки транспортного засобу проводиться із застосуванням технічних засобів відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів - у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення (пункт 4 Порядку).
Результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в акті огляду, форма якого затверджується МОЗ за погодженням з МВС. У разі встановлення стану сп`яніння результати огляду, проведеного поліцейським, зазначаються в протоколі про адміністративне правопорушення, до якого долучається акт огляду. Акт огляду на стан сп`яніння за результатами такого огляду, проведеного поліцейським, складається у двох примірниках, один з яких вручається водію, а другий залишається в поліцейського та/або долучається до протоколу про адміністративне правопорушення в разі встановлення стану сп`яніння. Підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення згідно із законом до відповідальності (пункт 5 Порядку).
Наведені вище вимоги національного законодавства правоохоронцями дотримані.
Поняття доказів та джерела їх отримання, визначені ст. 251 КУпАП, зокрема до одних із таких джерел законодавець відносить протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а також інші документи.
Приймаючи постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП суд в основу оскаржуваної постанови поклав відомості, зафіксовані у: протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №468471 від 23 травня 2024 року, письмових поясненнях ОСОБА_1 , свідків 
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , роздруківці приладу Alkotest Drager 6820, акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відеозаписах, долучених до справи. Також судом враховані пояснення надані в судовому засіданні поліцейським Лозовим О.О. та свідками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . Судом першої інстанції надано правову оцінку та наведено мотиви, з яких суд не погодився, відхиляючи доводи сторони захисту щодо відсутності доказів на підтвердження факту керування транспортним засобом саме ОСОБА_1 .
З такими висновками суду першої інстанції, погоджується апеляційний суд, з огляду на таке.
У протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №468471 від 23 травня 2024 поліцейськими зафіксовано, що: «23 травня 2024 року о 19:28 год. в с. Світле, 
вул. Горіхова, Одеського району, Одеської області, водій ОСОБА_1 керувала транспортним засобом «Mitsubishi Outlander» д/з НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія за допомогою технічного приладу алкотест «Драгер» 6810. Результат становить 0,74% №тесту 00298, чим порушила вимоги п.2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП.
Зазначений вище протокол ОСОБА_1 підписала без зауважень, надала пояснення про те, що: «пила пиво міцне 0,75 л та сіла за кермо. З протоколом згодна».
За результатами складення протоколу, поліцейським у ОСОБА_1 було вилучено посвідчення водія та надано їй дозвіл на керування транспортним засобом.
Цей протокол складено за участі свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що засвідчено їх підписами.
До протоколу, окрім матеріалів справи, поліцейським долучено відеозапис з нагрудної бодікамери 00138.
З відеозаписів, долучених до справи убачається, що як зафіксовано рух транспортного засобу «Mitsubishi Outlander» номерний знак НОМЕР_1 , втім цей фрагмент відеозапису не містить фіксації особи, яка керувала цим автомобілем. З наступних відеозаписів убачається, що під час з`ясування обставин події та спілкування з поліцейськими у присутності свідків, ОСОБА_1 , хоча спочатку і заперечувала факт керування транспортним засобом, однак згодом визнала, що саме вона керувала зазначеним вище транспортним засобом. При цьому, ОСОБА_1 не повідомляла про те, що цим автомобілем керувала інша особа, зокрема ОСОБА_2 . У зв`язку з виявленням ознак алкогольного сп`яніння, поліцейським запропоновано їй пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що вона погодилася. За результатами такого огляду цифровий показник спеціального технічного засобу (алкотестеру) зафіксував у крові ОСОБА_1 0,74% алкоголю, при максимально допустимій нормі 0,20%. З цими результатами ОСОБА_1 погодилася, відмовившись від огляду у спеціалізовану закладі охорони здоров`я, у зв`язку з чим її було повідомлено, що у такому разі відносно неї буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 130 КУпАП через порушення вимог п.2.9 а ПДР. Як свідчить відеозапис, після оголошення змісту складеного протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 погодилася з ним, не висловлювала заперечень на предмет того, що вона не керувала транспортним засобом, навпаки надала пояснення, які підтверджують протилежне. Крім цього, за допомогою відеозапису також зафіксовано факт добровільного підписання ОСОБА_1 результатів огляду на стан алкогольного сп`яніння та акту огляду. Відеозаписами, долученими до справи також підтверджується, що протягом усього часу ОСОБА_1 не повідомляла про застосування відносно неї тиску будь-якого характеру, у тому числі морального, зі сторони поліцейських чи б то свідків. 
В письмових поясненнях, наданих поліцейським на місці події 23 травня 2024 року, ОСОБА_1 повідомила про те, що вона дійсно керувала зазначеним вище транспортним засобом 23 травня 2024 року приблизно о 19:28 год та в с. Світле по вул. Горіхова її було зупинено працівниками поліції та під час перевірки документів поліцейський почув запах алкоголю з її ротової порожнини, після чого їй було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу алкотест «Драгер» 6810 на місці зупинки транспортного засобу, на що вона погодилася. Результат тесту 0,74%, №00298, може доповнити, що вживала пиво та сіла за кермо. Вину визнає з правопорушенням згодна (а.с. 3).
Надаючи письмові пояснення свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , у присутності яких також було складено протокол про адміністративне правопорушення, підтвердили факт проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння, та результати цього огляду (а.с. 4,5).
З мотивувальної частини оскаржуваної постанови, та протоколів судових засідань (а.с. 41-43, 57-60) убачається, що в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підтвердили, що саме ОСОБА_1 керувала вказаним вище транспортним засобом. 
Отже факт керування ОСОБА_1 23 травня 2024 року транспортним засобом у місці, час і за обставин встановлених та зафіксованих поліцейським у протоколі про адміністративне правопорушення підтверджується також і поясненнями двох свідків, які прямо вказали на ОСОБА_1 , як на особу, яка керувала транспортним засобом.
Вказані вище пояснення свідків є послідовними, надані без будь-якого примусу та узгоджуються між собою, обставин ставити їх під сумнів, апеляційний суд не вбачає.
Доводи апелянта щодо наявності сумнівів у неупередженості свідків, апеляційний суд оцінює критично, з огляду на те, що пояснення свідків узгоджується не лише між собою, а також з іншими доказами, зокрема відеозаписом та поясненнями, наданими особисто ОСОБА_1 .
Неточності у поясненнях свідків, про які зазначає апелянт, підставно відхилені судом першої інстанції, як такі, що не мають суттєвого значення для розгляду справи.
Апеляційний суд зауважує, що обставини за яких свідкам стало відомо про факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, не стосуються предмету доказування, оскільки знаходяться поза межами судового розгляду, так як вирішальне значення у цій справі має та обставина, що свідки були безпосередніми очевидцями факту керування ОСОБА_1 автомобілем до моменту його зупинки.
Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ОСОБА_1 погодилася виконати обов`язок п.2.5 ПДР, тобто як водій транспортного засобу на вимогу поліцейського пройшла на місці зупинки огляд на стан алкогольного сп`яніння, а також, що після складення протоколу про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу було тимчасово вилучено посвідчення водія та надано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. 
Зважаючи на викладене вище, виходячи з конкретних обставин цієї справи, апеляційний суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 , 23 травня 2024 року транспортним засобом за обставин, зафіксованих правоохоронцями, зважаючи на пояснення, надані свідками в судовому засіданні, а також з урахуванням поведінки та пояснень, наданих ОСОБА_1 на місці події. 
Мотиви, якими керувалася ОСОБА_6 , погоджуючись на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не мають правового значення, оскільки вона беззастережно та добровільно погодилася на проходження такого огляду, при цьому не повідомляла про застосування до неї будь-якого тиску, у тому числі морального характеру, як зі сторони правоохоронців, так і свідків.
Та обставина, що автомобіль під керуванням ОСОБА_6 не було зупинено безпосередньо поліцейськими, не має правового значення, оскільки ця обставина не спростовує факт керування нею автомобілем. 
Щодо посилань апелянта про недопустимість та неналежність відеозапису, як доказу, що міститься в матеріалах справи, апеляційний суд зауважує про таке.
Статус доказів, перелік джерел, правила їх допустимості визначаються виключного національним законом. Конвенційне право та його тлумачення ЄСПЛ залишає правила допустимості доказів на розсуд держав, з поправкою на вимогу загальної справедливості судового провадження.
Національний припис закону ст. 251 КУпАП встановлює абсолютний характер джерел та змісту доказової інформації по справі "будь - які фактичні дані". Також, на відміну від правил кримінального провадження, КУпАП не містить критеріїв недопустимості доказів.
       З протоколу про адміністративне правопорушення серії убачається, що до цього документа долучено відеозапис з нагрудної бодікамери №000138, що відповідає фактичним обставинам та номеру джерела засобу відеофіксації, що зазначені на відеозаписах. 
Та обставина, що відповідно до документів, наданих поліцейськими у відповідь на адвокатський запит, у день складення протоколу про адміністративне правопорушення, тобто 23 травня 2024 року, поліцейському ОСОБА_3 було видано бодікамеру з №00136 не має правового значення, оскільки законодавець не встановлює вимоги щодо конкретного засобу відеофіксації, яким вправі користуватися правоохоронці. 
Тому наведена вище обставина, за умови, що відеозапис стосується предмету доказування, не може слугувати підстави для визнання цього джерела доказу неналежним, як про те зазначає апелянт.
Фактичні дані, що містяться на DVD-диску з відеозаписами, апелянтом не спростовані, тому сама по собі відсутність на деяких з відеозаписів дати та часу не має правового значення, тому апеляційний суд погоджується з оцінкою доказів, котра надана судом першої інстанції.
Посилання апелянта про те, що відеозаписи із бодікамери поліцейського та інформація, зафіксована у протоколі про адміністративне правопорушення, містить розбіжності у часі, судом сприймаються критично, оскільки вказане не спростовує правильних висновків суду щодо вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. 
Апеляційний суд зауважує, що правомірність інших дій правоохоронців, окрім як дотримання процедури щодо складення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, а також легітимність дій осіб з підрозділу сприяння роботі з забезпечення правопорядку, не стосується предмету розгляду цієї справи, оскільки у межах цієї справи предметом судового розгляду є правомірність дій ОСОБА_1 .
Іншими доводами апеляційну скаргу ОСОБА_1 не обґрунтовує.
       Отже апеляційним переглядом встановлено, що суддею відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінені докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Порушень судом першої інстанції норм КУпАП під час з`ясування обставин по справі апеляційним судом не встановлено.
       За таких обставин, відсутні підстави для закриття провадження у справі, і висновок судді про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП є вірним.
       Підсумовуючи наведене вище апеляційний суд вважає, що відсутні передбачені законом підстави для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі, з мотивів наведених у скарзі.
       Керуючись ст. 294 КУпАП
                                                         постановив:
       Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Постанову судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 03 жовтня 2024 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

              Суддя                                                                                         Ю.П. Лозко