Номер провадження: 22-ц/813/4827/24 
Справа № 947/21017/19
Головуючий у першій інстанції Васильків О. В.
Доповідач Карташов О. Ю.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.10.2024 року                                                                  м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів: Коновалової В.А., Кострицького В.В.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.,

учасники справи:
стягувач - ОСОБА_1 
боржник - ОСОБА_2 
заінтересована особа - ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду 
апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Доніна Людмила Анатоліївна
на ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 06 березня 2024 року
за поданням Приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича про вирішення питання щодо звернення стягнення на незареєстроване у встановленому законом порядку майно боржника

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2024 року приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. звернувся до суду з поданням, в якому просив надати дозвіл на реалізацію визначеної частки майна боржника - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , у спільному майні, а саме на 1/2 нежитлової будівлі, кафе, загальною площею 467,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 15048584, що не зареєстрована за боржником у встановленому законом порядку.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2024 року ухвалено подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича про вирішення питання щодо звернення стягнення на незареєстроване у встановленому законом порядку майно боржника, за участі стягувача ОСОБА_1 , боржника ОСОБА_2 , заінтересованої особи - ОСОБА_3 , - задовольнити. 
Надати дозвіл на реалізацію визначеної частки майна боржника - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , у спільному майні, а саме на 1/2 нежитлової будівлі, кафе, загальною площею 467,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 15048584, що не зареєстрована за боржником у встановленому законом порядку. 

Ухвала суду вмотивовано тим, що надання дозволу на реалізацію визначеної частки боржника ОСОБА_2 , є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу за судовим рішенням, оскільки у приватного виконавця відсутня можливість звернути стягнення на вказану частину майна, так як за боржником майно не зареєстроване у встановленому законом порядку. 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Доніна Людмила Анатоліївна, подали апеляційну скаргу, в якій посилаються на порушення норм Закону та просять скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2024 року у справі № 947/21017/19, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити приватному виконавцю виконавчого округу Одеської обьласті Крецулу В.А. у задоволенні подання про вирішення питання, щодо звернення стягнення на незареєстроване у встановленому законом порядку майно боржника, - повністю. 

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі зазначено, що оскаржувана ухвала постановлена без врахування висновків, щодо застосування норм права Цивільного кодексу України, Цивільно-процесуального кодексу України, практик Великої Палати Верховного Суду України, Закону України «Про виконавче провадження», Конституції України, практики ЄСПЛ, Сімейного Кодексу України.

Наголошується, що у цій справі наявний спір про право. Такий спір вирішується в позовному провадженні, а не в межах справи, в якій вирішено спір між боржником і стягувачем.

На думку апелянтів, приватний виконавець звернувся до суду із поданням, яке за змістом не відповідає вимогам закону та правовим позиціям суду касаційної інстанції. Подання приватного виконавця не містить беззаперечних доводів та не підтверджено належними доказами. Отже, суд першої інстанції не врахував вказаних обставин та ухвалив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню. 

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Ознайомившись з апеляційною скаргою, користуючись правом, передбаченим ч. 1 ст. 360 ЦПК України, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. подав відзив.

У відзиві зазначено, що оскаржувана ухвала, якою було надано дозвіл на реалізацію визначеної частки майна боржника, є законною, обґрунтованою, прийнятою з урахуванням чинних норм права та має бути залишена апеляційним судом в силі. 
Посилання представника боржника на правову позицію Великої палати Верховного суду, викладену у постанові від 08 червня 2022 року, справа № 2-591/11, провадження № 14-31цс21, яка стосується виключно питання визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є некоректною, оскільки по даному питанню вже прийнято рішення, яке вступило в законну силу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Так, приватним виконавцем Крецулою В.А. отримано рекомендоване повідомлення про дату та час судового засідання.
Конверти з рекомендованим повідомленням про дату судового засідання, надіслані на адреси ОСОБА_1 , ОСОБА_3  повернулися з позначкою: адресат відсутній за вказаною адресою.
Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Доніна Л.А. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги була повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставляння електронного листа, а саме судової повістки на 10.10.2024 року 09:40 годину, до «Електронного кабінету».
Згідно із ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.
Особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судових документів в паперовій формі за окремою заявою (п. 17 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи).

Якщо представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи не є достатньою підставою для відкладення розгляду справи.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Як встановлено судом, на теперішній час на примусовому виконанні у Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Крецула В.А. знаходиться виконавче провадження № 66280820 з примусового виконання виконавчого листа №947/21017/19, виданого 23.07.2021 року Київським районним судом міста Одеса про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 03.07.2018 року в розмірі 35000 доларів США.

02.03.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецулом В.А. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження, з якої вбачається, що на виконання вимог ст. 42 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виконавчого округу Одеської область Вельков О.В. зупинив діяльність приватного виконавця на невизначений строк. Заміщення приватного виконавця здійснюється в установленому порядку на підставі договору № 1, укладеного від 18.01.2023 року з приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецул В.А., що діє на підставі посвідчення № 0723, виданого 22.07.2021 року Міністерством юстиції України, адреса офісу 65045, Одеська обл., м. Одеса, вул. Успенська, 78, тел. НОМЕР_3, електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1.

З матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_2 з 22.04.1989 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 (свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_2 , видане повторно 07.09.2021 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 05.04.2023 року боржнику ОСОБА_2 належить на праві приватної власності:
- нежитлова будівля, кафе, загальною площею 467,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- квартира, загальна площа 86,8 кв.м, житлова 47,6 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 11.05.2023 року подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у майні, яким вона володіє спільно з чоловіком, в порядку ст. 443 ЦПК України, - задоволено.
Визначено, що ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на праві приватної власності належить 1/2 частини:
- нежитлової будівлі, кафе, загальною площею 467,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- квартири, загальною площею 86,8 кв.м, житлова 47,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Колегія суддів вважає, що таким вимогам закону, оскаржене судове рішення відповідає в повній мірі.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Перевіряючи правильність висновків суду першої інстанції щодо обґрунтованості подання приватного виконавця, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Згідно з частиною 10 статті 440 ЦПК України питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.
Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.
Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах (частини 2 статті 48 Закону).
Згідно з частини 5 статті 48 Закону, у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем.
Відповідно до частин 1, 2 статті 53 Закону виконавець має право стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно, що належать боржнику від інших осіб. Після надходження відомостей про наявність боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає і реалізує в установленому цим Законом порядку.
Згідно з положеннями статті 50 Закону, звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється в разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.
У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.
Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.
У разі якщо право власності на нерухоме маймо боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Звертаючись до суду з поданням приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецула В.А. зазначив, що ним прийнято до виконання об`єднане виконавче провадження № 66280820 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 03.07.2018 року у розмірі 35000 доларів США. Ухвалою суду від 11.05.2023 року подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула В.А. про визначення частки майна боржника ОСОБА_2 у майні, яким вона володіє спільно з чоловіком - задоволено.

Встановивши, що боржник у добровільному порядку рішення суду не виконав, борг в повному обсязі не повернув, а також зважаючи на значну суму заборгованості, приватним виконавцем здійснені заходи щодо пошуку майна боржника, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги стягувача, у ході яких виявлено належність боржнику на праві особистої приватної власності 1/2 частка нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером 15048584, що не зареєстрована у встановленому законом порядку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення подання приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.
Отже, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про наявність визначених ч. 4 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» та ч. 10 ст. 440 ЦПК України підстав для задоволення подання приватного виконавця та надання йому дозволу на звернення стягнення на вказане майно боржника.

Доводи апеляційної скарги про те, що подання не містить достатньо доказів, є безпідставними та не заслуговують на увагу.
Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про необґрунтованість апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає слушним посилання приватного виконавця у відзиві на те, що посилання представника боржника на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 08 червня 2022 року, справа № 2-591/11, провадження № 14-31цс21, яка стосується виключно питання визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, є некоректною, оскільки по даному питанню вже прийнято судове рішення, а саме, ухвала Київського районного суду міста Одеси від 11.05.2023 року, яка набрала законної сили.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин, колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Доніна Людмила Анатоліївна, залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 06 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.А. Коновалова

В.В. Кострицький