П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

21 січня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/7267/24	

 	                                    Головуючий в 1 інстанції: Хурса О. О.                                                 Місце ухвалення: м. Одеса    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –   Лук`янчук О.В.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Ступакової І.Г.
        при секретарі  –   Качуренко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДПС в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, –

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень № 19313/15-32-24-05, № 19316/15-32-24-05, № 19317/15-32-24-05, № 19320/15-32-24-05, № 19321/15-32-24-05, № 19323/15-32-24-05, № 19312/15-32-24-05 від 10.08.2023.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що йому не було вручено наказ про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, у зв`язку з чим, позивач був позбавлений можливості надати запитувані податковим органом документи.   
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1  до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень – задоволено повністю.  
Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 19313/15-32-24-05, № 19316/15-32-24-05, № 19317/15-32-24-05, № 19320/15-32-24-05, № 19321/15-32-24-05, № 19323/15-32-24-05, № 19312/15-32-24-05 від 10.08.2023. 
Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 10330,94 грн. 
Не погоджуючись з вказаним рішенням, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції з ухваленням по справі нового судового рішення – про відмову в задоволенні позову.
В своїй скарзі апелянт зазначає, що про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 проінформований письмовим повідомленням від 12.04.2023р. №214/15-32-24-05- 14, яке направлено поштою ФОП ОСОБА_1 з копією наказу №2412-п від 10.04.2023р. (лист рекомендований №6530003047505, повернуто з позначкою «за закінченням терміну зберігання»). Вказує, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків. Виходячи з вищенаведеного ГУ ДПС в Одеській області вважає що платника податків було повідомлено належним чином про проведення документальної позапланової перевірки. ФОПП ОСОБА_1 в порушення п.44.1 статті 44 , п.85.2 ст.85 Податкового Кодексу України від 02.12.2010 р. № 2755-VI. зі змінами та доповненнями та п.1.2, п.2.1, п.2.2, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за №168/704, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XІV, із змінами і доповненнями, не надав до перевірки первинні документи: книги обліку доходів та витрат; рух грошових коштів по банківським рахункам; трудові, граждансько-правові договори, табелі обліку робочого часу, відомості нарахування та виплати заробітної плати, заяви про застосування податкової соціальної пільги; накладні на придбання ТМЦ, товарно – транспортні накладні, рахунки, рахунки – фактури, товарні чеки, акти купівлі-продажу, кошториси на виконані роботи, акти виконаних робіт, акти прийому-передачі та документи, що підтверджують сплату за товари, роботи, послуги; договори на оренду приміщення де здійснюється діяльність або право власності; залишки товарно-матеріальних коштовностей на початок та кінець перевіряємого періоду; дебіторська та кредиторська заборгованість по постачальникам та покупцям на початок та кінець перевіряємого періоду; наявні необхідні ліцензії (дозволи тощо) за період з 18.06.2018 по 20.04.2022
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, керуючись наказом № 2412-п від 10.04.2023 Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ОСОБА_1 за період з 18.06.2018 по 20.04.2022 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства.
Листом № 4564/КПР/15-32-24-05-06 від 11.04.2023 відповідач повідомив позивача про необхідність надати документи згідно з переліком.
За результатами перевірки відповідачем складено акт перевірки № 16242/15-32-24-05-09/3071509239 від 15.06.2023, в якому зазначено про порушення: п. 44.1., 44.3 ст. 44, ст. 51, п. 176.2. ст. 176, п. 177.1, 177.2, 177.4,ст 177, п. 167.1 ст. 167, п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ, п. 181.1 ст. 181, п. 183.1, 183.2 ст. 183, п. 187.1. ст. 187, п. 188.1 ст. 188, пп. 194.1.1. п. 194.1 ст. 194, пп. 49.18.2 п. 49.18 ст. 49, п. 296.3, 296.7 ст. 296 Податкового кодексу України.
За результатами розгляду матеріалів перевірки контролюючим органом прийнято оскаржувані ППР № 19313/15-32-24-05, № 19316/15-32-24-05, № 19317/15-32-24-05, № 19320/15-32-24-05, № 19321/15-32-24-05, № 19323/15-32-24-05, № 19312/15-32-24-05 від 10.08.2023.
Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, вказуючи про неналежне повідомлення про проведення перевірки, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що контролюючим органом здійснено надіслання копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки за адресою, яка не є податковою , а тому прийшов до висновку про порушення процедури проведення документальної позапланової невиїзної перевірки допущені відповідачем безпосередньо вплинули на об`єктивність та правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, які в повній мірі базувались виключно на ненаданні позивачем документів до перевірки, та, відповідно, на обґрунтованість та законність прийнятих за результатами перевірки рішень.
Надаючи правову оцінку висновкам суду першої інстанції про задоволення позову колегія суддів виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані ПК України.
Відповідно до підпункту  20.1.4. пункту 20.1 статті 20 ПК України  органи державної податкової служби мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Згідно із підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України передбачено, що податковий контроль здійснюється шляхом: перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Відповідно до пункту  75.1 статті 75 ПК України  контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Документальною, згідно з підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова  перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Документальною невиїзною  перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.
Пунктом 78.4 статті 78 ПК України передбачено, що про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Водночас, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Особливості проведення документальної невиїзної перевірки передбачені статтею 79 ПК України.
Так, пунктом 79.2 статті 79 ПК України визначено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова (пункт 79.3 статті 79 ПК України).
Таким чином, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, а також письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (формальна підстава).
В силу вимог пункту 42.2 статті 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (пункт 42.5 статті 42 ПК України).
Виконання умов вказаних вище норм надає право посадовим особам контролюючого органу розпочати проведення документальної перевірки.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08.08.2021 у справі № 816/228/17 дійшла висновку, що з метою дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, Податковим кодексом України встановлено умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок, зокрема документальних позапланових невиїзних. З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.
Відтак, обов`язковою умовою для проведення документальної позапланової невиїзної перевірки є, зокрема, встановлення контролюючим органом факту вручення платнику податків копії наказу про проведення документальної позапланової перевірки у порядку, визначеному статтею 42 ПК України, до початку проведення зазначеної перевірки.
У застосуванні положень пункту 79.2 статті 79 ПК України в взаємозв`язку з приписами пункту 42.2 статті 42 ПК України Верховний Суд дотримується усталеної позиції, згідно якої з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків. Оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку.
Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду в постанові від 20 лютого 2020 року (справа №826/17123/18) сформулювала правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
Як зазначає апелянт, про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 проінформований письмовим повідомленням від 12.04.2023р. №214/15-32-24-05- 14, яке направлено поштою ФОП ОСОБА_1 з копією наказу №2412-п від 10.04.2023р. (лист рекомендований №6530003047505, повернуто з позначкою «за закінченням терміну зберігання» ). 
З даного приводу, колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у постанові від 15.02.2024 у справі №640/9016/20 зазначив: У застосуванні положень пункту 79.2 статті 79 ПК України у взаємозв`язку з пунктом 42.2 статті 42 ПК України Верховний Суд дотримується усталеної позиції, що з наказом про невиїзну перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вказаних вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності її правових наслідків. Оскільки невиїзна перевірка проводиться не за місцезнаходженням платника податків, завчасне (до початку перевірки) повідомлення його про час та місце проведення перевірки є гарантією його права на об`єктивну, повну та всебічну перевірку дотримання ним податкової дисципліни, включаючи можливість надання платником податків наявних у нього документів для підтвердження показників податкового обліку. Платник податків вважається також ознайомленим із наміром про проведення перевірки у разі неможливості вручення йому відповідних документів після проставлення поштовим органом відповідної відмітки.
Істотною обставиною при вирішенні питання своєчасного повідомлення платника податків про проведення відносно нього перевірки є встановлення дати, з якої наказ про проведення перевірки вважається врученим.
Відповідно до абзацу шостого пункту 42.4 статті 42 ПК України такою є дата, зазначена поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. За змістом правового підходу, викладеного, зокрема, у постанові Верховного Суду від 04 листопада 2021 року (справа №320/1375/19) суди в обов`язковому порядку повинні встановлювати причини невручення документів платнику податків та наявності/відсутності підстав вважати направлену кореспонденцію врученою відповідно до вимог статті 42 ПК України, а відтак, і наявністю підстав вважати платника податків обізнаним про призначення перевірки до її початку.
Отже, законодавець передбачив два окремих випадки, коли документи вважаються належним чином врученими платнику податків: надіслані за адресою платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові. Водночас, у разі надіслання документів поштою, крім отримання платником цієї кореспонденції на пошті, вони також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Як вбчається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, податковою адресою ОСОБА_2 є “ АДРЕСА_1 ”. Вказане підтверджується також копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на 27.02.2024.
З копії конверту, в якому надсилалась копія наказу № 2412-п від 10.04.2023 (трекінг Укрпошти 6530003047505), не вбачається повна адреса (податкова адреса) за якою було направлено лист платнику податків з наказом та повідомленням про дату початку та місце проведення перевірки. На копії конверту видно лише частину адреси, на яку надсилалась кореспонденція, а саме “ АДРЕСА_2 ”, інших реквізитів адреси (податкової адреси) не зазначено. 
З копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу вбачається, що поштовою адресою, за якою здійснено надіслання копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки є “ АДРЕСА_3 ”.
З наведеного вбачається, що контролюючим органом здійснено надіслання копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки за адресою, яка не є податковою, що вірно зазначено судом першої інстанції.
При цьому, як неодноразово зазначалося Верховним Судом, документи також вважаються врученими у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення, водночас дослідивши надані контролюючим органом копії конвертів та повідомлення про вручення поштового відправлення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що у наданих повідомленнях не зазначено у відповідній графі про його невручення, не зазначено причини невручення, а також відсутній підпис працівника поштового зв`язку, що не є належним врученням.
Інших доказів щодо належного повідомлення позивача про проведення перевірки контролюючим органом як до суду першої так і до суду апеляційної інстанції не надано.
Таким чином контролюючим органом не виконано вимоги щодо надсилання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, що відповідно до абзацу другого пункту 79.2. статті 79 Податкового кодексу України є передумовою для права розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Верховний Суд неодноразово наголошував у своїх рішеннях, що невиконання контролюючим органом вимог пункту 79.2 статті 79 ПК України є істотним порушенням процедури перевірки, тобто є самостійною та достатньою підставою для скасування податкових повідомлень-рішень та інших рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, зокрема у постанові Верховного Суду від 15 лютого 2024 року по справі №640/9016/20.
При цьому, з урахуванням вимог пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Разом з тим, враховуючи встановлені обставини справи щодо допущених відповідачем процедурних порушень під час призначення і проведення такої перевірки, позивач був позбавлений можливості надати документи до перевірки, оскільки, як встановлено судами, про проведення перевірки позивачу стало відомо лише 02.01.2024 - після отримання акту перевірки, що свідчить про об`єктивну неможливість надати документи до перевірки, яка фактично проведена з 02.06.2023 по 08.06.2023, про що вірно зазначено судом першої інстанції.
Таким чином, допущені відповідачем процедурні порушення при призначенні та проведенні перевірки безпосередньо вплинули на об`єктивність та правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, які в повній мірі базувались виключно на ненаданні позивачем документів до перевірки, та, відповідно, на обґрунтованість та законність прийнятих за результатами перевірки рішень.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.09.2023 у справі № 400/1664/21.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що незаконність призначення й проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача є достатньою правовою підставою для висновку про визнання протиправним та скасування оскаржуваних ППР № 19313/15-32-24-05, № 19316/15-32-24-05, № 19317/15-32-24-05, № 19320/15-32-24-05, № 19321/15-32-24-05, № 19323/15-32-24-05, № 19312/15-32-24-05 від 10.08.2023, як її прямого наслідку, оскільки описані вище порушення виключають допустимість як доказів відомостей отриманих в ході такої перевірки та, відповідно, нівелюють її результати.
При цьому, колегія суддів не надає оцінку виявленим в ході перевірки порушенням, оскільки як вже зазначалося, порушення процедури проведення перевірки є самостійною підставою для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, а установивши таке порушення процедури проведення перевірки, наслідком якого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що стали підставою до задоволення позову, суд не може переходити.
Анаголічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26.09.2024 у справі № 520/23362/23.
Отже, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що оскаржувані ППР № 19313/15-32-24-05, № 19316/15-32-24-05, № 19317/15-32-24-05, № 19320/15-32-24-05, № 19321/15-32-24-05, № 19323/15-32-24-05, № 19312/15-32-24-05 від 10.08.2023 є такими, що прийнято без урахування всіх обставин справи, передчасно, тому є протиправними та підлягають скасуванню, а доводи апеляційної скарги таких висновків суду першої інстанції не спростовують.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Отже, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до  ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів  статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ст.308, 310,315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.
                                                                              Повний текст судового рішення виготовлений 21 січня 2025 року.

Головуючий суддя:                                                                                     О.В. Лук`янчук  

Суддя:                                                                                                            А.І. Бітов

Суддя:                                                                                                            І.Г. Ступакова