ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/619/25 Справа № 175/10322/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Багбая Є. Д. Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року                         Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
головуючого судді: Новікової Г.В. 
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,
за участю секретаря Кругман А.М. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1  на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 липня 2024 року у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про накладення стягнення на успадковане майно боржника ,-

В С Т А Н О В И В:

27.12.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із зазначеним позовом. В обгрунтування посилався на те, що 20 липня 2012 року  відповідач взяв у нього в борг  30 000 доларів США, які зобов`язувався повернути у 30-й термін після отримання вимоги, також  23 серпня 2013 року  відповідач взяв у борг  10 000 доларів США і 30 000 гривень; 
01 грудня 2014 року відповідач отримав у борг від позивача 50 000 доларів США під 1,5% в місяць; 
04 квітня 2017 року відповідач отримав у борг від позивача 70 000 доларів США під 1% у місяць, на підтвердження своїх зобов`язань відповідач написав розписку, тобто сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики.
 Із коштів отриманих у борг відповідач повернув позивачу   6000,00 доларів США на погашення боргу по позиці, які брав у борг в 2012 році із 30000,00 доларів США. 
04 вересня 2019 року позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської  області з позовною заявою до ОСОБА_4  про стягнення  боргу за договорами позики та обумовлених процентів, за якою 25 вересня 2019 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області було відкрито загальне провадження  у справі №175/3514/19.
ІНФОРМАЦІЯ_1   ОСОБА_4 помер. Ухвалою суду від 26.04.2021 р. в якості правонаступника відповідача у справу №175/3514/19 була залучена його спадкоємець -  ОСОБА_2 як дружина померлого, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за адресою:  АДРЕСА_1 . 
Як спадкоємець боржника,  ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину не отримувала та борг не погасила. 
Рішенням Дніпропетровського районного суду від 23.10.2023 року  у справі  №175/3514/19  в задоволенні позову до  ОСОБА_4 з урахуванням зміни первісного відповідача - до ОСОБА_2  було відмовлено.
 Сума не повернутої  ОСОБА_4  позики на день його смерті становила 154 000 доларів США і 30000 грн. Згідно розрахунку боргу за процентами із 01.12.2014 р. по 04.10.2019 р. містить 58 повних календарних місяців. За указаний період користування позиченими коштами ОСОБА_4 мав сплатити 87 % (58x1,5%), від позичених 50 000 доларів США, що складає 43 500 доларів США 50 000 х 87%). Період у який мали сплачуватись проценти: із 04.04.2017 року по 04.10.2019 року, містить 22 місяці.
Отже, за указаний період користування позиченими коштами ОСОБА_4 мав сплатити 22% від позичених 70 000 доларів США, що становить 15 400 доларів США (70 000 х 1% х 22 міс). Загальна сума боргу ОСОБА_4 з процентами по договорам позики на день його смерті становила 212 900 доларів США (154 000 + 43 500 + 15 400 ) і 30 000 гривень. В національній валюті станом на день складання позовної заяви по курсу НБУ 36,99 грн. за 1 дол. США сума боргу становить 7 905 171 грн. 
Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна від 17.11.2023 року № 354784362 щодо суб`єкта ОСОБА_4 , його спадковим майном на яке не накладено обтяження та яке не перебуває в іпотеці являються:1) земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,94 га,        кадастровий номер: 12223811100:05:0016 0981, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1835791812232; 2). земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,94 га, кадастровий номер: 12223811100:05:0016 0980, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 1835479512232;3) довгострокова автостоянка за адресою:   АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 5,2, площа земельної ділянки (кв.м):1205, реєстраційний номер майна: 21072135. Загальна вартість спадкового майна ОСОБА_4 на яке може бути накладено стягнення становить 2 526 760 грн. (418 222 + 418 222 + 1 690 3156). 
Просив накласти стягнення на земельну ділянку для ведення товарного с/г виробництва загальною площею 3,94 га кадастровий номер: 1223811100: 05:001: 0981, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1835791812232; земельну ділянку для ведення товарного с/г виробництва загальною площею 3,94 га, кадастровий номер: 12223811100: 05 : 001: 0980, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1835479512232; довгострокову автостоянку за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа 5,2 кв.м., площа земельної ділянки: 1205, реєстраційний номер майна: 21072135. 
Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28 грудня 2023 року позовну заяву передано за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у зв`язку із тим, що спірні правовідносини виникли щодо нерухомого майна,яке знаходиться у Дніпровському районі м. Кам`янське.
Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 липня 2024 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та справу направити за територіальною підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. Зазначав, що з даним позовом він звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за місцем реєстрації та проживання відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_3 . До Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська він не звертався,оскільки такий позов підпадає під юрисдикцію суду за місцем реєстрації відповідача.
Заяв, клопотань про передачу справи у Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська він не подавав,ухвалу судді про передачу справи до іншого суду не отримував.
Предметом позову є вимога про накладення стягнення за позиковим зобов`язанням.
Судом першої інстанції не прийнято до уваги, що ним направлялася вимога до відповідача про повернення боргу 10.11.2019 року, яка 21.11.1019 року була отримана відповідачем,що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення вимоги.
Вартість спадкового майна на момент звернення з даним позовом підтверджується звітами оцінювача ОСОБА_5 ..
Відповідач як дружина померлого спадкодавця,яка постійно проживала з ним на час відкриття спадщини,являється спадкоємцем першої черги таким, що прийняв спадщину, тому висновок суду про те, що не доведено, що відповідач є спадкоємцем спростовується наданими доказами.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
В судове засідання з`явився представник  ОСОБА_1 -адвокат Хранюк А.Р.. Інші учасники  про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення повістки позивачеві. Конверт,направлений на адресу відповідача, повернувся із написом Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою». 
Відповідно до пунктів 3,4 частини 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до частин 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.  
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що відповідач є спадкоємцем та прийняв після спадкодавця спадщину.
Такий висновок відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.
Статтею 1281 ЦК України передбачено,що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.  
Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.
Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.
Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Встановлені статтею 1281 ЦК України строки є строками, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право.
    Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання.
    Наявність встановлених законом строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців забезпечує юридичну визначеність та стабільність цивільного обороту.
    Якщо смерть позичальника настала під час розгляду судової справи за позовом кредитора до позичальника про стягнення заборгованості, до таких правовідносин застосовується правила про загальний порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців, визначені у статті 1281 ЦК України, а спадкоємці, які прийняли спадщину, підлягають залученню до участі у справі як правонаступники відповідного учасника справи на підставі статті 55 ЦПК України.
      Підставою процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному праві, яке настало після відкриття провадження у справі. З огляду на наведене, особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав та обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.
   Під час вирішення спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника (у тому числі, якщо смерть боржника настала під час розгляду справи у суді) для правильного вирішення справи першочергово слід встановити, чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, тобто чи вчинив кредитор потрібні дії у матеріальних відносинах.
     Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, зокрема, претензії кредиторів.
    За змістом наведених положень Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України подана кредитором претензія є однією з підстав заведення нотаріусом спадкової справи. Кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені особи спадкоємців взагалі.
   Отже кредитор у матеріальних відносинах може пред`явити вимогу до спадкоємців боржника відповідно до вимог статті 1281 ЦК України в один із таких способів: безпосередньо спадкоємцю (спадкоємцям); опосередковано - через нотаріуса за місцем відкриття спадщини (за межами України - через консульські установи).
Водночас кредитор, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою і третьою статті 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги (частина четверта цієї статті).
    Зі спливом строків, визначених статтею 1281 ЦК України, і непред`явленням кредитором вимог до спадкоємців боржника, такий кредитор позбавляється права вимоги, тобто відповідне цивільне право припиняється, а кредитор втрачає можливість вимагати в суді захисту відповідного права. Така правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2024 року у справі № 638/1046/14-ц. 
Судом першої інстанції встановлено, що згідно розписки від 20.08.2012 року ОСОБА_4 взяв у борг у ОСОБА_1 30000 дол.США та зобов`язався повернути кошти на першу вимогу;
згідно розписки від 23.08.2013року ОСОБА_4 взяв у борг у ОСОБА_1 10000 дол.США та 30000 грн..Зобов`язався повернути всю суму на першу вимогу в повному обсязі;
згідно розписки від 01.12.2014 року ОСОБА_4 взяв у борг у ОСОБА_1 50000 дол.США під 1,5% в місяць та зобов`язався повернути всю суму на першу вимогу;
згідно розписки від 04.04.2017 року ОСОБА_4 взяв у борг у ОСОБА_1 70000 дол.США та зобов`язався віддавати кожний місяць відсотки в розмірі 700 дол. США та повернути всю суму на першу вимогу в повному обсязі.
01 березня 2019 ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_4 письмові вимоги про повернення грошових коштів згідно розписки від 23.08.2013року у сумі 10000 дол.США та 30000 грн. та відсотки у сумі 17635 дол.США і 52900 грн.
01 березня 2019 ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_4 письмові вимоги про повернення грошових коштів згідно розписки від 20.08.2012 року у сумі 30000 дол.США протягом 15-ти днів з моменту отримання вимоги.
01 березня 2019 ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_4 письмові вимоги про повернення грошових коштів згідно розписки від 01.12.2014 року у сумі 50000 дол.США та відсотки у сумі 39000 дол.США, а всього 89000 дол.США протягом 7-ми днів з моменту отримання вимоги.
01 березня 2019 ОСОБА_1 направив на адресу ОСОБА_4 письмові вимоги про повернення грошових коштів згідно розписки від 04.04.2017 року ОСОБА_4 у сумі 70000 дол.США та відсотки в сумі 11600 дол.США, а всього 81600 дол.США протягом 7-ми днів з моменту отримання вимоги.
Зазначені вимоги 13 березня 2019 року були отримані ОСОБА_4 , що підтверджується рекомендованим повідомленням. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер.
ОСОБА_1 було направлено вимогу про повернення боргу до спадкоємця ОСОБА_4 - його дружини ОСОБА_2 , яку вона отримала 21 листопада 2019 року відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення вимоги.
Рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2023 року в задоволенні позову від 04.09.2019 року ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (правонаступник ОСОБА_4 ) про стягнення боргу за договором позики відмовлено з тих підстав, що позивачем обрано не той спосіб захисту порушеного права. В рішенні встановлено, що за інформацією Дніпровської районної державної нотаріальної контори станом на 08.01.2020 року після смерті ОСОБА_4 ,померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа відсутня.
За інформацією нотаріальної контори станом на 08.01.2020 року після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкова справа не заводилася.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що ОСОБА_2 є дружиною померлого ОСОБА_4 , проживала разом з ним, а тому на його думку, є спадкоємицею. 
Позивач просив звернути стягнення на земельну ділянку загальною площею 3,94 га,   кадастровий номер: 12223811100:05:001:0981, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1835791812232; 
- земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 3,94 га, кадастровий номер: 12223811100:05: 001:0980, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 1835479512232;
Ринкова вартість кожної земельної ділянки становить 418222 грн. згідно звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки станом на 27.11.2023 року, загальна ринкова вартість обох земельних ділянок становить 836444 грн.. Зазначене нічим не спростовується.
- довгострокову автостоянку за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 5,2, площа земельної ділянки (кв .м):1205, реєстраційний номер майна: 21072135. Ринкова вартість якої становить 1690316 грн. згідно звіту про експертну грошову оцінку станом на 09.12.2023 року.
Відповідно до договору купівлі – продажу довгострокової автостоянки та земельної ділянки серії НОЕ № 856044, що був укладений 07 грудня 2022 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та посвідчений приватним нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Огнєвою Н.О. та зареєстрованого в реєстрі № 421, ОСОБА_3 було передано у власність довгострокову автостоянку за адресою:   АДРЕСА_2 , загальна площа 5,2 кв.м. та земельну ділянку площею 0,1205 га. Згідно пункту 2 зазначеного договору ця довгострокова автостоянка належала продавцю  ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 05 квітня 2018 року.
Оскільки   ОСОБА_4  розпорядився належною йому довгостроковою автостоянкою ще за життя, тому вона не входить до спадкової маси, і суд першої інстанції правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог стосовно звернення стягнення на довгострокову автостоянку за адресою: АДРЕСА_2 .
Що стосується двох земельних ділянок,на які посилається позивач як на спадкове майно, то звернення стягнення можливе лише  на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Доказів того, що спадкоємцямОСОБА_4  таке спадкове майно було передане у натурі матеріали справи не містять.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги не є доведеними і правильно відмовив у задоволенні позовних вимог.
Посилання на те, що з даним позовом позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області за місцем реєстрації та проживання відповідача ОСОБА_2 , до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська він не звертався,оскільки такий позов на його думку підпадає під юрисдикцію суду за місцем реєстрації відповідача є безпідставним. Передаючи справу за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, суд першої інстанції правильно виходив із того, що спірні правовідносини виникли щодо нерухомого майна, яке знаходиться у Дніпровському районі м. Кам`янське. Висновок суду узгоджується з положеннями ч.1,3 ст.30 ЦПК України.
Постановлене судом рішення   є законним і обґрунтованим, вимоги матеріального і процесуального права при розгляді справи додержані.
Доводи апеляційної скарги  не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.        
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.        
Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.
З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.
Керуючись ст. ст. 368, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд –
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 липня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 січня 2025 року.

Судді: