УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2025 року
м. Київ
справа № 638/1334/25
провадження № 51-510впс25
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої                                                  ОСОБА_1 
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 
обвинуваченого                                        ОСОБА_5 
захисника                                                   ОСОБА_6 
розглянула клопотання захисника  ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження № 12024221070001223 стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 з  одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів і
встановила:
До Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд) у порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) надійшло клопотання захисника ОСОБА_6 про направлення згаданого провадження з  Дзержинського районного суду м. Харкова до Шевченківського районного суду м. Києва.
Мотивуючи свою позицію, автор клопотання зазначає, що з кримінального провадження № 12024221070001223 були виділені матеріали досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 , які скеровані до Шевченківського УП ГУНП у м. Києві; обвинувачений та більшість свідків проживають у м. Києві, і таке є винятковим випадком. Посилаючись на це, значну віддаленість місцевого суду м. Харкова, проведення в країні мобілізаційних заходів, котрі можуть бути застосовані до обвинуваченого під час його прямування до суду; моральний та матеріальний стан ОСОБА_5 ; потребу в проведенні експертиз у експертних установах м. Києва, захисник твердить, що направлення справи до  Шевченківського районного суду м. Києва сприятиме ефективності й оперативності кримінального провадження. 
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, котрі підтримали клопотання, перевіривши наведені в ньому доводи, дослідивши наявні в Суді матеріали, колегія суддів дійшла такого висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого. 
Як убачається з наявних у Суді даних, кримінальне провадження № 12024221070001223стосовно обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України  ОСОБА_5 надійшло до Дзержинського районного суду м. Харкова в установленому законом порядку, що не заперечується у поданому клопотанні відповідного до його змісту. Судовий розгляд провадження не розпочато.
Частиною 1 ст. 34 КПК передбачено вичерпний перелік підстав для передачі кримінального провадження на розгляд іншого суду, а саме: якщо до початку судового розгляду виявилося, що воно надійшло до суду з порушенням правил підсудності; після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для його розгляду; обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.
Наведених підстав у поданому клопотанні не відображено. 
Згідно з абз. 6 ч. 1 ст. 34 КПК до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (окрім тих, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях).
Однак у цьому провадженні не вбачається виняткового випадку, адже даних про неможливість здійснення правосуддя Дзержинським районним судом м. Харкова немає, а проживання обвинуваченого у Шевченківському районі м. Києва не може слугувати безумовною підставою для скерування справи на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва. 
Водночас, як убачається з наявних копій обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, у справі допитувався лише один свідок ОСОБА_7 , котрий на час події злочину перебував у Харківській області. 
Попри міркуванням захисника розслідування Шевченківським УП ГУНП у м. Києві іншого кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 не зумовлює відповідно до правил ст. 34 КПК передачу цієї конкретної справа (№ 12024221070001223) на розгляд Шевченківського районного суду м. Києва.
Не можна визнати прийнятними доводи в клопотанні про перепони для участі обвинуваченого у судових засіданнях через віддаленість місцевого суду м. Харкова, та проведення мобілізаційних заходів, як підстави для зміни територіальної підсудності, адже чинне законодавство передбачає можливість здійснення судового провадження дистанційно в режимі відеоконференції (ст. 336 КПК).
Щодо потреби проведення експертиз в установах м. Києва, то таке не належить до питань, які вирішуються в рамках ст. 34 вказаного Кодексу.
З огляду на викладене колегія судів не вбачає підстав для направлення кримінального провадження стосовно  ОСОБА_5 з Дзержинського районного суду м.  Харкова до Шевченківського районного суду м. Києва. Тому звернення захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись статтями 32, 34 КПК, колегія суддів
постановила:
Клопотання захисника  ОСОБА_6 про направлення кримінального провадження № 12024221070001223 стосовно обвинуваченого  ОСОБА_5 з Дзержинського районного суду м.  Харкова до Шевченківського районного суду м. Києва залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1                                           ОСОБА_8                                     ОСОБА_9