СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2025 року                                м. Харків                        Справа № 922/3542/24  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча  суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя  Слободін М.М.
при секретарі Семенові О.Є.
за участю: 
позивача - не з`явився; 
відповідача  - адвокат Колісниченко А.С., ордер серії АР№1205349 від 01.11.2024 року;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon"    апеляційну скаргу представника  Фізичної особи-підприємця Брезецького Сергія Олександровича  - адвоката  Темнюкової М.І.   (вх. №1Х/1-18) 
на рішення     господарського суду Харківської області від 04.12.2024 року у справі № 922/3542/24, ухвалене       в приміщенні господарського суду Харківської       області (суддя  Пономаренко Т.О.),  повний  текст якого складено    16.12.2024  року  
за позовом  	Фізичної особи-підприємця Брезецького Сергія Олександровича  Київська обл., м. Ірпінь 	
до  	Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідеясофт Солюшнс"  , м. Харків   	
про  	стягнення збитків 	

ВСТАНОВИВ:
Рішенням господарського суду Харківської   області від 04.12.2024 року  у справі № 922/3542/24 у  задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Брезецького Сергія Олександровича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідеясофт Солюшнс" про стягнення збитків - відмовлено.
Представник   Фізичної особи-підприємця Брезецького Сергія Олександровича  - адвокат   Темнюкова   М.І.  з   рішенням господарського суду першої інстанції не погодилась            та звернулась     до Східного апеляційного господарського суду  через систему "Електронний суд" з апеляційною скаргою в електронній формі,   в якій просить скасувати рішення        господарського суду Харківської   області від 04.12.2024 року та   ухвалити нове рішення, яким   позов задовольнити. 
Апелянт в обґрунтування  доводів апеляційної скарги вказує на таке.
          ТОВ "Ідеясофт Солюшнс" розірвало договір з ФОП Брезецький С.О. 12.04.2024 року,  скасувавши відповідний доступ та  з 13.04.2023 року виконавець фактично не міг отримувати завдання, здійснювати відображення результатів виконання у системи JIRA,  фіксувати результати роботи над проектом та  витрачений час;  замовник лише 03.05.2023 року  направив відповідне повідомлення ФОП Брезецький С.О. про розірвання достроково укладеного договору; виконавець справедливо сподівався на виконання замовником умов п.п. 5.4 договору, та провів розрахунок збитків у вигляді упущеної вигоди за відповідні періоди часу, враховуючи рекомендації Кабінету Міністрів України щодо перенесення робочих днів.
Згідно Висновку експертів Національного наукового центру Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса № 6507 від 23.09.2024 року за результатами проведення комісійного експертного економічного дослідження встановлено: "В обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судових експертів "Розрахунок упущеної вимоги за Договором б/y від 22.02.2023 року, укладеного між ФОП Брезецький С.О. та ТОВ"Ідеясофт Солюшнс"   враховуючи, що фактично договір було розірвано з 13.04.2023 року, підтверджується в сумі 2 105 596,80 грн.
В порушення п. 6.2 договору відповідач з 12.04.2023 року  позбавив можливості позивача працювати та виконувати завдання відповідно до умов договору, достроково його розірвавши, про що повідомив позивача  лише 03.05.2023 року, а тому позивачем справедливо нараховано упущену вигоду за період з 22.02.2023 року по 03.06.2023 року.
Строк дії договору  з 22.02.2023 року по 22.02.2024 року, повідомлення про дострокове  його розірвання направлено 03.05.2023 року, фактично договір  розірвано 03.06.2023 року, оплату виконаних робіт здійснено лише 08.04.2024 року, а тому позивачем справедливо  нарахований розмір упущеної вигоди за період з 04.06.2023 року по 22.02.2024 року.
Суд не надав належної оцінки наявному у матеріалах справи доказу, а саме: OFFER (пропозиції про співпрацю )не відобразив змісту цього доказу у судовому рішенні.
В діях  відповідача  вина (у достроковому розірванні договору 12.04.2023 року  після чого надіслано повідомлення 03.05.2024 року, фактично договір розірвано 03.06.2023 року) протиправна поведінка (відповідач в порушення умов договору не здійснив оплату за послуги та достроково розірвав договір не попередивши про це виконавця у строки передбачені чинним законодавством) та причинний зв`язок (у зв`язку із протиправними та винними діями відповідача, завдано збитки позивачу у вигляді упущеної вигоди).          
Протоколом  автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.01.2025 року,   суддею - доповідачем у справі визначено суддю  Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча  суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Слободін М.М.     
          Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією проти України. Указами  Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року,  №58/2023 від 06.02.2023 року,  №254/2023 від 01.05.2023 року,  №451/2023 від 26.07.2023 року, №734/2023 від 06.11.2023  року, №49/2024 від 05.02.2024 року, №271/2024  від 06.05.2024 року, №469/2024 від 23.07.2024 року, №740/2024 від 28.10.2024 року, №26/2025 від 14.01.2025 року     відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого      2025 року строком на 90 діб.
           Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 "Про                 встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану" встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: inbox@eag.court.gov.ua.  
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.01.2025 року, зокрема,  відкрито  апеляційне провадження за апеляційною скаргою   представника  Фізичної особи-підприємця Брезецького Сергія Олександровича  - адвоката  Темнюкової М.І. на рішення       господарського суду Харківської        області від 04.12.2024 року   у справі № 922/3542/24; учасникам справи      встановлено строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України,             з доказами надсилання його апелянту; призначено  справу   до  розгляду на     19.03.2025 року о 09:15   год. у приміщенні Східного  апеляційного господарського суду за адресом: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання  №132; витребувано   з господарського суду Харківської      області матеріали справи №922/3542/24; вчинено інші процесуальні дії. 
09.01.2025 року  на адресу суду з господарського суду Харківської області надійшли матеріали справи №922/3542/24  (вх.№359).
20.01.2025 року на адресу суду від відповідача     надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№879),  який    долучено до матеріалів справи, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін, в обґрунтування якого вказує на те, що відповідач у повній відповідності до умов договору правомірне розірвав останній, усі повідомлення про розірвання договору належним чином були надіслані та отримані позивачем, і останній у зв`язку із цим пред`явив рахунок за свої послуги за час дії договору та звернувся із позовом до суду у справі №922/3889/23, судове рішення у якій вже було виконано відповідачем; позивачем взагалі не доведено ані факту правопорушення з боку відповідача, ані розміру насправді не заподіяної шкоди, ані причинно - наслідкового зв`язку між поведінкою відповідача та вказаною незаподіяною шкодою, з огляду на що відповідні вимоги позивача щодо компенсації не заподіяної шкоди є необґрунтованими; відповідач діяв абсолютно правомірне у відповідності до вимог чинного законодавства України та положень договору, а тому жодного порушення прав позивача з його боку не відбулось, що є підставою для відмови у задоволенні позову; протиправність як обов`язкова підстава складу цивільного правопорушення відсутня у діях відповідача, який діяв правомірне, з огляду на що відсутні підстави для покладення на відповідача цивільної відповідальності; 03.05.2023 року  на адресу позивача від відповідача надійшло повідомлення про розірвання договору про надання послуг від 22.02.2023 року  та припинення його дії з 03.06.2023 року, тобто за 30 календарних днів у відповідності до п. 6.2 договору за жодного порушення;   порядок розірвання договору не було порушено.
                                                                                           20.01.2025 року на адресу суду від відповідача         надійшло клопотання  (вх.№880),   в якому останній просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника  Фізичної особи-підприємця Брезецького Сергія Олександровича  - адвоката  Темнюкової М.І.   на рішення     господарського суду Харківської області від 04.12.2024 року у справі № 922/3542/24, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 264 ГПК України; вказує на те, що   ордер про надання правової допомоги не підписаний; доданий адвокатом документ неможна вважати ні електронною копією письмового (паперового) ордера (через відсутність власноручного підпису адвоката як обов`язкового реквізиту), ні створеним в електронній формі ордером (не сформований за допомогою засобів ЄСІТС або не підписаний як окремий документ кваліфікованим електронним підписом за допомогою іншого засобу підпису).
20.01.2025 року на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідеясофт Солюшнс"  - адвоката  Колісниченко А.С.      надійшло клопотання         (вх.№882),  яке          долучено до матеріалів справи, в якому      останній       просив   надати   можливість участі у   судовому    засіданні, призначеному на  19.02.2025 року о 09:15 год.       в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів системи відеоконференцз`язку "EasyCon".
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2025 року, зокрема,  задоволено    клопотання          представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідеясофт Солюшнс"  - адвоката  Колісниченко А.С.; судове засідання у справі,   призначене на   19.02.2025   року  о  09:15 год. в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №132,   ухвалено провести  за участю  представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідеясофт Солюшнс"  - адвоката  Колісниченко А.С.         в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів  представника; вчинено інші процесуальні дії. 
30.01.2025 року на адресу суду від представника  Фізичної особи-підприємця Брезецького Сергія Олександровича  - адвоката  Темнюкової М.І.       надійшла  заява          (вх.№1432), яку           долучено до матеріалів справи, в якій      остання        просила   надати   можливість участі у   судовому    засіданні, призначеному на  19.02.2025 року о 09:15 год.       в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів системи відеоконференцз`язку "EasyCon".
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 року, зокрема,  задоволено    заяву           представника  Фізичної особи-підприємця Брезецького Сергія Олександровича  - адвоката  Темнюкової М.І.; судове засідання у справі № 922/3542/24,   призначене на   19.02.2025 року  об  09:15 год. в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №132,   ухвалено провести  за участю  представника  Фізичної особи-підприємця Брезецького Сергія Олександровича  - адвоката  Темнюкової М.І.      в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів  представник;  вчинено інші процесуальні дії. 
          Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.02.2025 року, зокрема,  оголошено  перерву у розгляді справи № 922/3542/24    до    06.03.2025 р.  о 12:30 год.  у приміщенні Східного  апеляційного господарського суду за адресом: 61058, місто Харків, пр. Незалежності, 13, 1-й поверх, зал судового засідання  №131; судове засідання у справі,    призначене на   06.03.2025 р.  о 12:30 год. в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №131,  ухвалено  провести  за участю    представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідеясофт Солюшнс"  - адвоката  Колісниченко А.С.       та представника  Фізичної особи-підприємця Брезецького Сергія Олександровича  - адвоката  Темнюкової М.І.  в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", з використанням власних технічних засобів   представників, на підставі їх заяв, поданих   суду апеляційної інстанції   за вх. №  882 та вх. №1432, відповідно;  вчинено інші процесуальні дії. 
Колегія суддів, розглянувши  клопотання відповідача            про закриття апеляційного провадження  (вх.№880), дійшла висновку про відмову в його задоволенні, з огляду на таке.
  У правових висновках, викладених у постанові Верховного Суду від 05.02.2025 року у справі №149/1257/24 зазначено, зокрема, на таке.
"Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
ЄСПЛ у своєму рішенні від 20 лютого 2014 року у справі "Shishkov. Russia"  , заява № 26746/05, § 110, зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.
Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог  законів України "Про електронні документи та електронний документообіг"       та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом (абзац 2 частини восьмої  статті 14 ЦПК України).
Відповідно до частин п`ятої, шостої  статті 43 ЦПК України  документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Згідно з частиною сьомою  статті 62 ЦПК України  у разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог закону та Положення про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Рішенням Ради адвокатів України від 08 червня 2024 року № 36 "Про внесення змін до Положення про ордер на надання правничої допомоги та до рішення РАУ № 162 від 04 серпня 2017 року"  :
викладено пункт 9 Положення у новій редакції: "9. Ордер, що видається адвокатом, який здійснює свою діяльність індивідуально, підписується адвокатом (власноручно або електронним підписом) та посвідчується печаткою адвоката (за її наявності) ";
доповнено пункт 12 Положення новим підпунктом 12.15 такого змісту: "12.15. Ордер вважається підписаним адвокатом (керівником адвокатського бюро/адвокатського об`єднання), якщо у графі "Адвокат"   міститься або власноручний (фізичний) підпис;  або ордер засвідчено електронним підписом;  або електронним підписом засвідчено документ, додатком до якого є ордер" .
У рішенні ЄСПЛ від 09 червня 2022 року у справі "Casev. France", заява № 15567/20, § 46, зазначено, що "зобов`язання використовувати електронний зв`язок для звернення до апеляційного суду має на меті гарантувати належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності шляхом прискорення, полегшення та підвищення надійності процедурних обмінів. Усвідомлюючи бум дематеріалізації правосуддя в державах-членах і виклики, пов`язані з цим, Суд переконаний, що цифрові технології можуть сприяти кращому відправленню правосуддя і бути поставленим на службу правам, гарантованим статтею 6 § 1 Конвенції тому Суд погоджується, що така мета є законною"  .
У справі, яка переглядається в касаційному порядку, встановлено, що представник ОСОБА_1 - адвокат Лучинський В. В. через підсистему "Електронний суд"   подав апеляційну скаргу на заочне рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 травня 2024 року та додаткове рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області 05 червня 2024 року.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 16 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 21 травня 2024 року та додаткове рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області 05 червня 2024 року повернуто.
При поверненні апеляційної скарги суд апеляційної інстанції послався на те, що долучена до апеляційної скарги копія ордера від 18 червня 2024 року  серії АІ № 1206696 не містить підпису адвоката Лучинського В. В., тому апеляційна скарга не може бути прийнята апеляційним судом до розгляду.
Однак колегія суддів Верховного Суду вважає, що суд апеляційної інстанції не врахував, що особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог  законів України "Про електронні документи та електронний документообіг"    та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги " .
Також поза увагою апеляційного суду залишилось те, що рішенням Ради адвокатів України від 08 червня 2024 року № 36 " Про внесення змін до Положення про ордер на надання правничої допомоги та до рішення РАУ № 162 від 04 серпня 2017 року"   доповнено пункт 12 Положення новим підпунктом 12.15 такого змісту: "12.15. Ордер вважається підписаним адвокатом (керівником адвокатського бюро/адвокатського об`єднання), якщо у графі "Адвокат"   міститься або власноручний (фізичний) підпис; або ордер засвідчено електронним підписом; або електронним підписом засвідчено документ, додатком до якого є ордер".
Отже, за умови підписання електронним підписом апеляційної скарги, додатком до якої є копія ордера, помилковим є висновок апеляційного суду про те, що копія ордера вважається непідписаною.
            Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 06 листопада 2024 року у справі № 483/346/24 (провадження № 61-13383св24)."
                                                                                          В обґрунтування заявленого клопотання про закриття апеляційного провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 264 ГПК України, заявник вказує на те, що ордер про надання правової допомоги не підписаний; доданий адвокатом документ неможна вважати ні електронною копією письмового (паперового) ордера (через відсутність власноручного підпису адвоката як обов`язкового реквізиту), ні створеним в електронній формі ордером (не сформований за допомогою засобів ЄСІТС або не підписаний як окремий документ кваліфікованим електронним підписом за допомогою іншого засобу підпису).
Разом з тим, у даній справі, представник   Фізичної особи-підприємця Брезецького Сергія Олександровича  - адвокат   Темнюкова М.І.   звернулась з апеляційною скаргою  на рішення     господарського суду Харківської області від 04.12.2024 року у справі № 922/3542/24 через підсистему "Електронний суд",  додавши до апеляційної скарги відповідний ордер, який засвідчено електронним підписом.                                                                                                                                            Положеннями ст. 264  ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо, зокрема,  після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати. 
                                                                                                              Таким чином, правові підстави для закриття апеляційного провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 264 ГПК України,  у суду апеляційної інстанції відсутні. 
          У судовому засіданні 19.02.2025 року та 06.03.2025 року представник    відповідача       проти задоволення апеляційної скарги  заперечував, просив  оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін. 
          У судовому засіданні 19.02.2025 року представник  позивача - адвокат   Темнюкова М.І. просила  скасувати рішення        господарського суду  першої інстанції та   ухвалити нове, яким   позов задовольнити.
          У судове засідання  06.03.2025 року,    призначене  в приміщенні Східного апеляційного господарського суду в залі судового засідання №131  о 12:30 год., позивач не з`явився, хоча  належним чином був   повідомлений    про дату, час та місце розгляду справи у суді апеляційної інстанції; представник  позивача - адвокат  Темнюкова М.І. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою програмного забезпечення "EаsyCon", на зв`язок не вийшла.
        Ухвали     суду апеляційної інстанції  від  03.01.2025 року,  від 21.01.2025 року, від 03.02.2025 року та від 19.02.2025 року      було надіслано ФОП  Брезецькому С.О.,  ТОВ  "Ідеясофт Солюшнс"   та   представнику  Фізичної особи-підприємця Брезецького Сергія Олександровича  - адвокату  Темнюковій М.І.   до електронного кабінету в системі "Електронний суд".         
05.10.2021 року  офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку, в зв`язку з чим, відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, державні органи, органи місцевого самоврядування та суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в добровільному порядку.
Відповідно до пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Абзацом 5 пункту 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС передбачено, що особам, які не мають зареєстрованих "Електронних кабінетів", документи у передбачених цим пунктом випадках можуть надсилатися засобами підсистем ЄСІТС на адресу електронної пошти, вказану такими особами під час подання документів до суду.
Колегія суддів враховує правові висновки, викладені у   постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.06.2022 року  у справі №906/184/21, від 02.11.2022  року у справі №910/14088/21, від 29.11.2022 року  у справі №916/1716/20, від 22.12.2022 року у справі №922/40/22, де, зокрема, вказано на те, що   чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторони про дату, час та місце судового засідання - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет", у тому числі шляхом направлення листа на офіційну електронну пошту засобами підсистем ЄСІТС у випадках, передбачених пунктом 37 глави 2 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС.
Таким чином, надсилання судового рішення в електронному вигляді передбачає використання сервісу "Електронний суд", розміщеному за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, за умови попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (Електронного кабінету).
Також, інформацію про дату, час та місце розгляду  справи було розміщено на   офіційному веб сайті Східного апеляційного господарського суду  веб-порталу "Судова влада України" у розділі "Повідомлення для учасників судового процесу" розділу "Громадянам".
За змістом  ч. 1 ст. 11 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції" якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться в районі проведення антитерористичної операції, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб сайті судової влади України (з посиланням на веб адресу відповідної ухвали суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень), яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. 
Окрім того, відповідно до ч. 2             ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень"                усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. 
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1                        ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Ухвали         суду   апеляційної інстанції     від  03.01.2025 року,  від 21.01.2025 року, від 03.02.2025 року та від 19.02.2025 року       були      у встановленому порядку внесені    до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається розміщена  за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.
          Статтею  12-2 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" передбачено, що в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 
Навіть в умовах воєнного стану конституційне право особи на судовий захист не може бути обмеженим.
Відповідно до ст. 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" правосуддя на території, на якій уведено воєнний стан, здійснюється лише судами. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
Запровадження воєнного стану у країні не може слугувати самостійною та достатньою підставою для відтермінування вирішення спору (не здійснення розгляду справи).
           Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.
          Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини                   від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000                  у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").
       Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).
    З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню та вчинення інших дій,  з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи,     беручи до уваги  існуючі обставини небезпеки,  спричинені  збройною агресією проти України, з метою забезпечення утримання учасників судового процесу від небезпеки, спричиненої триваючою збройною агресією проти України, дотримання захисту життя і здоров`я відвідувачів і працівників суду та з урахуванням заходів, встановлених особливим режимом роботи Східного апеляційного господарського суду під час дії воєнного стану, розгляд апеляційної скарги здійснено за межами строків, встановлених          Господарським процесуальним кодексом України,          проте в розумні строки.
            Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено учасникам справи необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених                   ст.                  42 ГПК                   України та                    беручи до уваги відсутність клопотань                      від учасників справи                     щодо відкладення розгляду апеляційної скарги                   у зв`язку з заходами,  встановленими особливим режимом роботи  суду під час дії воєнного стану, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.
Розглянувши матеріали справи,            заслухавши пояснення представників позивача та    відповідача,       перевіривши повноту встановлення господарським судом першої інстанції             неоспорених обставин справи,             колегія суддів встановила наступне.
22.02.2023 року  між Фізичною особою-підприємцем Брезецьким Сергієм Олександровичем (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ідеясофт Солюшнс" (замовник) було укладено договір про надання послуг №б/н. 
Відповідно до п.1.1 договору, замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання щодо надання замовнику послуг та виконання для нього робіт з комп`ютерного програмування, консультування з питань інформатизації та інших робіт і послуг у сфері ІТ в порядку, обсязі та на умовах, викладених в даному договорі та додатках до нього, які є його невід`ємною частиною (надалі - роботи).
Згідно з п.2.1 договору замовник зобов`язаний своєчасно оплачувати роботи та послуги виконавця на підставі Акту виконаних робіт відповідно до вимог даного договору; компенсувати всі документально підтверджені витрати виконавця пов`язані з наданням послуг та виконанням робіт, передбачених даним договором та погоджені із замовником.
Пунктом 2.3 договору виконавець зобов`язаний виконувати всі роботи самостійно, забезпечувати високу якість виконаних робіт та їх повну відповідність вимогам замовника та умовам даного договору. 
З метою дотримання вимог конфіденційності, роботи за договором мають виконуватись виключно на обладнанні та у приміщеннях, що забезпечують належну конфіденційність результатів робіт та унеможливлюють несанкціонований доступ сторонніх осіб до інформації замовника та результатів робіт. У зв`язку з цим сторони домовились, що роботи мають виконуватись у приміщеннях, орендованих замовником, оскільки вони забезпечують належні умови конфіденційності. Адреси орендованих приміщень визначаються договорами оренди приміщень, укладеними між замовником і відповідним орендодавцем і повідомляються виконавцеві після укладення Договору. Надання послуг в інших приміщеннях або віддалено має бути погоджено сторонами письмово (достатньо електронного листа) (п.3.1 договору).
Відповідно до п.3.4 договору з метою підтвердження факту виконання робіт виконавцем в цілому, або виконання конкретного етапу робіт на певну дату сторони складають відповідний акт виконаних робіт, що є необхідною підставою для здійснення розрахунків із виконавцем.
Якість робіт повинна відповідати вимогам замовника, стандартам, технічним умовам іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, що застосовуються до певного виду програмних продуктів та робіт (п.3.5 договору).
У пункті 4.1 договору сторони погодили, що вартість робіт та порядок їх оплати визначаються у додатках до даного договору, які є його невід`ємною частиною.
За невиконання або неналежне виконання зобов`язань сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України, даним договором та додатками до нього (п.5.1 договору).
В разі, якщо замовник розриває даний договір із порушенням строків, вказаних в п.6.2 замовник має сплатити виконавцю упущену вигоду в розмірі вартості робіт, що мали б бути виконані протягом строку для повідомлення про припинення договору (п.5.4 договору).
У пункті 6.1 договору визначено, що він  вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє протягом одного року. При відсутності заяви однієї із сторін про намір припинити дію договору, яка має бути направлена іншій стороні не пізніше ніж за 30 днів до його закінчення, він вважається автоматично пролонгованим на наступний рік.
 Договір може бути розірваним достроково за ініціативою будь-якої зі сторін шляхом направлення письмового повідомлення іншій стороні не пізніше ніж за 30 календарних днів до бажаної дати припинення договору. При цьому, договір буде вважатись припиненим через 30 днів з моменту отримання повідомлення іншою стороною, якщо пізніший строк не буде узгоджено сторонами. Направлення повідомлення про розірвання договору не звільняє сторони від продовження виконання договору до дня, з якого він вважатиметься припиненим (п.п.6.2 Договору).
У пункті 9.2 договору зазначено, що закінчення строку його дії   не звільняє сторони від виконання зобов`язань, які виникли під час його дії.
Обсяг робіт, строки їх виконання, вартість та порядок оплати сторони погодили у додатку від 22.02.2023 року  до договору.
Розділом 1 додатку до договору на умовах, викладених в договорі, замовник доручає, а виконавець зобов`язується виконати наступні роботи та надати такі послуги: 1) розробляти комп`ютерні програмні модулі та додатки у відповідності із вимогами замовника; 2) допрацьовувати комп`ютерні програмні модулі та додатки, виправляти недоліки та усувати дефекти; 3) розробляти документацію до програмних продуктів; 4) розробляти плани та оцінки розробки програмних продуктів, проводити аналізі проектування комп`ютерних програм; 5) тестувати програмні продукти та їх компоненти, в тому числі шляхом створення відповідних комп`ютерних програм, документувати отримані результати.
Згідно п.3 додатку до договору в результаті виконання робіт виконавець надає замовнику:  вихідні та об`єктні коди розробленого програмного продукту, що мають бути завантажені до відповідної системи контролю версій, обраної замовником; документацію, передбачену вимогам замовника.
У пункті 4.3 додатку до договору сторони погодили, що виконавець зобов`язується повідомити замовника про неможливість виконати певне завдання протягом одного дня з моменту отримання. В разі якщо виконавець не повідомить про не можливість виконати завдання вважається, що виконавець погодився виконати завдання в порядку, запропонованому замовником та має повідомити замовнику орієнтовний час, необхідний виконавцю для виконання завдання та узгодити його із замовником.
Під час виконання робіт виконавець зобов`язався щоденно вести облік часу, який було витрачено ним на виконання робіт, а також надавати замовнику інформацію щодо ходу виконання робіт (п.4.4 додатку до договору).
Вартість робіт виконавця, за умовами п.5.1 додатку до договору, визначається виходячи із кількості годин, витрачених виконавцем на їх виконання та включає вартість виключних майнових прав на об`єкти інтелектуальної власності, створені позивачем при виконанні робіт. Вартість однієї години, витраченої виконавцем на виконання робіт, становить 1 164,60 грн., без ПДВ.
Оплата робіт здійснюється в гривні шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця протягом 15 банківських днів з дня підписання сторонами відповідного акту виконаних робіт за звітній період, якщо інший порядок не буде узгоджено сторонами. Фактична вартість робіт, що підлягає оплаті, визначається сторонами в акті виконаних робіт (п.5.2 додатку до договору).
Також сторонами було укладено договір про нерозголошення та захисту інформації від 22.02.2023 року.
Засобами електронного зв`язку, а саме Telegram, виконавець від представника замовника отримав лист, який містив інформацію стосовно надання виконавцю доступу до корпоративної електронної пошти у системі замовника (логін / пароль Corporate Email (GMAIL): serhii.brezetskyi@ideasoft.io Password: P&&eFAd6XB4N9jJ*), які також, в свою чергу, використовувались виконавцем для отримання доступу до системи JIRA та проекту DelFin (DF), в яких здійснювалось контроль над розподілом завдань між виконавцями проекту, інформація щодо виконаних робіт та обліку витраченого виконавцями часу.
Позивач ідентифікувався у JIRA за допомогою погодженого сторонами нікнейму. Технічне завдання у JIRA викладається у формі завдання (issue), котре описує ті дії, котрі мають бути виконані відповідачем для надання послуги належним чином. Також виконавець був проінформований про склад команди що працює над згаданим проектом та їх нікнейми, розподіл функціональних обов`язків між членами команди.
За допомогою погодженого між сторонами нікмейку позивач ідентифікувався у JIRA, проте 12.04.2023  року   цей доступ позивачу було скасовано відповідачем та починаючи з 13.04.2023 року  позивач був позбавлений можливості отримання завдання, здійснювати відображення результатів виконання робіт у системі JIRA, та відповідним чином фіксувати результати роботи над проектом та витрачений час.
03.05.2023 року   відповідач на адресу позивача надіслав повідомлення про розірвання договору про надання послуг від 22.02.2023 року  та припинення його дії з 03.06.2023 року.
06.06.2023 року  позивач направив на адресу відповідача акти приймання-передачі виконаних робіт, які як стверджує відповідач, останнім отримані не були.
29.06.2023  року позивач направив на адресу відповідача лист з актами виконаних робіт за лютий, березень, квітень 2023 року щодо врегулювання наявної заборгованості за цими актами.
Відповідач листом від 24.07.2023 повідомив позивача про незгоду з розрахунками стосовно сум заборгованості та про відмову від підписання актів виконаних робіт.
У вересні 2023 року Фізична особа-підприємець Брезецький Сергій Олександрович звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідеясофт Солюшнс", в якій просив стягнути з відповідача, зокрема, суму основного боргу в розмірі 284 671,40 грн., 3% річних в розмірі 3 186,78 грн. та збитки від інфляції в розмірі 2 412,71грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору про надані послуги від 22.02.2023 року  щодо здійснення оплати за виконані позивачем роботи.
За розрахунком позивача в період дії договору з 22.02.2023 року  по 03.06.2023  року ним виконано відповідно до вимог відповідача обсяг робіт, згідно із актами прийняття-передачі виконаних робіт на загальну суму 330 746,40 грн., з яких відповідачем частково сплачено 40 000,00 грн. Залишок не сплаченої відповідачем суми, за розрахунком позивача становить 284 671,40 грн., які відповідачем до теперішнього часу не сплачені. На суму основного боргу позивачем здійснено нарахування 3% річних та збитків від інфляції.
Рішенням господарського суду Харківської області від 25.01.2024 року  у справі №922/3889/23 у задоволенні позову відмовлено повністю.
Постановою Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2024 року  у справі №922/3889/23, рішення господарського суду Харківської області від 25.01.2024  року у справі №922/3889/23 скасовано та прийнято нове рішення, яким позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідеясофт Солюшнс" на користь Фізичної особи-підприємця Брезецького Сергія Олександровича основний борг в розмірі 284 671,40 грн., 3% річних в розмірі 3 186,78 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 412,71 грн., судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 4354,06 грн., судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 6531,09 грн.
Постанова Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2024 у справі №922/3889/23 набрала законної сили 26.03.2024 року та, як зазначили сторони, виконана ТОВ "Ідеясофт Солюшнс" в повному обсязі.
Позивач  посилається на те, що  оскільки ТОВ "Ідеясофт Солюшнс" здійснило згідно постанови Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2024 року у справі №922/3889/23 розрахунок за період дії умов договору з 22.02.2023 року  по 03.06.2023 року лише 8 квітня 2024 року, а п.6.1 договору передбачено строк дії договору з дати його підписання сторонами та діє протягом одного року, тобто передбачений договором строк дії договору з 22.02.2023 року  по 22.02.2024 року, даний договір був розірваний достроково за ініціативою замовника відповідно до п.6.2 договору, що підтверджується повідомленням ТОВ "Ідеясофт Солюшнс" від 03.05.2023 року   про розірвання договору про надання послуг від 22.02.2023 року, виконавець справедливо сподівається на виконання замовником умов п.п.5.4 договору, та розраховує на відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди згідно розрахунків за відповідні періоди часу, враховуючи рекомендації Кабінету Міністрів України щодо перенесення робочих днів, а саме: за період з 13.04.2023  року по 22.02.2024 року  у сумі 2 105 596,80 грн.
07.05.2024 року  позивачем направлено вимогу за вих.№1 директору ТОВ "Ідеясофт Солюшнс" Стогнієву Герману Олександровичу з проханням здійснити розрахунок, відповідно до умов укладеного договору.
У відповіді від 21.05.2024 року  ТОВ "Ідеясофт Солюшнс" повідомлено, що останнє розірвало договір у повній відповідності з п.6.2   договору, що виключає можливість застосування приписів п.5.4 договору, а отже вимоги про сплату упущеної вигоди є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
13.08.2024  року   ФОП Брезецький С.О. в особі адвоката Темнюкової М.І. звернувся до Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса" із зверненням щодо проведення судової економічної експертизи для подання до суду.
Згідно Висновку експертів Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №6507 від 23.09.2024 року  за результатами проведення комісійного експертного економічного дослідження, в обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судових експертів "Розрахунок упущеної вимоги за Договором б/н про надання послуг від 22.02.2023 року, укладеним між ФОП Брезецьким С.О. та ТОВ "Ідеясофт Солюшнс", враховуючи, що фактично договір було розірвано з 13.04.2023 року, підтверджується в сумі 2 105 596,80 грн.
Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Харківської області, в якому останній просив  стягнути с Товариства з обмеженою відповідальністю "Ідеясофт Солюшнс" суму збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 2 105 596,80 грн. 
04.12.2024   року господарським судом Харківської      області ухвалено        оскаржуване     рішення, з підстав викладених вище.
Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість  рішення     господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної      скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна               скарга не підлягає     до      задоволення з огляду на таке.
Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.
З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.
У рішеннях                 Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі               Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).
Згідно зі статтею 22 ЦК   України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, серед іншого, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (ст. 225 ГК України).
Отже,  збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.
Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене.
При цьому неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення.
Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а могли б бути ним реально отримані при належному виконанні зобов`язання.
Тобто, вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, особа повинна довести, що за звичайних обставин вона мала реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу.
Згідно зі ст.224 ГК  України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.
Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності порушення відповідача, наявність та розмір понесених збитків, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки.
Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
Доведення факту заподіяння збитків, розмір зазначених збитків, протиправність діяння відповідача та причинно-наслідковий зв`язок між протиправним діянням та заподіяними збитками покладено на зацікавлену особу.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними (не можуть обґрунтовуватися гіпотетично та на прогнозах), а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків (повинні маги чітке документальне обґрунтування). Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 02.03.2021 року  у справі № 922/1742/20;  від 17.02.2021 року  у справі № 916/450/20; від 03.11.2020 року  у справі № 916/3563/19;  від 20.10.2020 року  у справі № 910/17533/19; від 26.02.2020 року  у справі № 914/263/19.
Позивач посилається на те, що   оскільки ТОВ "Ідеясофт Солюшнс" здійснило згідно постанови Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2024 року у справі №922/3889/23 розрахунок за період дії умов договору з 22.02.2023 року  по 03.06.2023 року лише 8 квітня 2024 року, а п.6.1 договору передбачено строк дії договору з дати його підписання сторонами та діє протягом одного року, тобто передбачений договором строк дії договору з 22.02.2023 року  по 22.02.2024 року, договір був розірваний достроково за ініціативою замовника відповідно до п.6.2 договору, що підтверджується повідомленням ТОВ "Ідеясофт Солюшнс" від 03.05.2023 року   про розірвання договору про надання послуг від 22.02.2023 року, виконавець справедливо сподівається на виконання замовником умов п.п.5.4 договору, та розраховує на відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди згідно розрахунків за відповідні періоди часу, враховуючи рекомендації Кабінету Міністрів України щодо перенесення робочих днів, а саме: за період з 13.04.2023 року  по 22.02.2024 року  у сумі 2 105 596,80 грн.
Господарським судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що позивачем не доведено, що протиправна поведінка, дія чи бездіяльність відповідача є причиною, а збитки, які виникли - наслідком такої протиправної поведінки.
Статтями    6,    627 ЦК України    визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог    Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1    статті 626 ЦК України    визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1    статті 629 ЦК України    встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В частинах 1,2    статті 638 ЦК України    зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Аргументи апелянта на те, що, як зазначає апелянт,  ТОВ "Ідеясофт Солюшнс" розірвало договір з ФОП Брезецький С.О. 12.04.2024 року,  скасувавши відповідний доступ та  з 13.04.2023 року виконавець фактично не міг отримувати завдання, здійснювати відображення результатів виконання у системи JIRA,  фіксувати результати роботи над проектом та  витрачений час;  замовник лише 03.05.2023 року  направив відповідне повідомлення ФОП Брезецький С.О. про розірвання достроково укладеного договору; виконавець справедливо, на думку апелянта,  сподівався на виконання замовником умов п.п. 5.4 договору, та провів розрахунок збитків у вигляді упущеної вигоди за відповідні періоди часу, враховуючи рекомендації Кабінету Міністрів України щодо перенесення робочих днів; згідно Висновку експертів Національного наукового центру Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса № 6507 від 23.09.2024 року за результатами проведення комісійного експертного економічного дослідження встановлено: "В обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судових експертів "Розрахунок упущеної вимоги за Договором б/y від 22.02.2023 року, укладеного між ФОП Брезецький С.О. та ТОВ "Ідеясофт Солюшнс"   враховуючи, що фактично договір було розірвано з 13.04.2023, підтверджується в сумі 2 105 596,80 грн.; в  порушення п. 6.2 договору відповідач з 12.04.2023 року  позбавив можливості позивача працювати та виконувати завдання відповідно до умов договору, достроково його розірвавши, про що повідомив позивача  лише 03.05.2023 року, а тому позивачем справедливо нараховано упущену вигоду за період з 22.02.2023 року по 03.06.2023 року; строк дії договору  з 22.02.2023 року по 22.02.2024 року, повідомлення про дострокове  його розірвання направлено 03.05.2023 року, фактично договір  розірвано 03.06.2023 року, оплату виконаних робіт здійснено лише 08.04.2024 року, а тому, як вказано апелянтом,  позивачем справедливо  нарахований розмір упущеної вигоди за період з 04.06.2023 року по 22.02.2024року; в   діях  відповідача  вина (у достроковому розірванні договору 12.04.2023 року  після чого надіслано повідомлення 03.05.2024 року, фактично догорів розірвано 03.06.2023 року) протиправна поведінка (відповідач в порушення умов договору не здійснив оплату за послуги та достроково розірвав договір не попередивши про це виконавця у строки передбачені чинним законодавством) та причинний зв`язок (у зв`язку із протиправними та винними діями відповідача, завдано збитки позивачу у вигляді упущеної вигоди), не приймаються, з огляду на таке.
Так, згідно з п.6.2 договору, договір може бути розірваним достроково за ініціативою будь-якої зі сторін шляхом направлення письмового повідомлення іншій стороні не пізніше ніж за 30 календарних днів до бажаної дати припинення договору. При цьому, договір буде вважатись припиненим через 30 днів з моменту отримання повідомлення іншою стороною, якщо пізніший строк не буде узгоджено сторонами. Направлення повідомлення про розірвання договору не звільняє сторони від продовження виконання договору до дня, з якого він вважатиметься припиненим (п.6.2 договору).
В разі, якщо замовник розриває даний договір із порушенням строків, вказаних в п.6.2 замовник має сплатити виконавцю упущену вигоду в розмірі вартості робіт, що мали б бути виконані протягом строку для повідомлення про припинення договору (п.5.4 договору).
Господарським судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що за матеріалами справи, 03.05.2023 року  відповідач на адресу позивача надіслав повідомлення про розірвання договору про надання послуг від 22.02.2023 року  та припинення його дії з 03.06.2023 року.
Доказів порушення відповідачем строків, вказаних в п.6.2 договору матеріали справи не містять.    
Крім того, обставини надходження 03.05.2023 року  на адресу позивача повідомлення відповідача про припинення дії договору про надання послуг від 22.02.2023  року та припинення дії такого договору з 03.06.2023  року в порядку п.6.2 встановлені у постанові Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2024  року     у справі №922/3889/23 та в силу ч.4 ст.75 ГПК  України повторному доказуванню не підлягають.   
З огляду на зазначене, дію договору було припинено на підставі п.6.2 з 03.06.2023 року.
Разом з тим, враховуючи припинення дії договору з 03.06.2023 року, виконання відповідачам постанови Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2024  року по справі №922/3889/23 про стягнення заборгованості за період дії умов договору з 22.02.2023 року  по 03.06.2023  року лише 08.04.2024  року  не породжує продовження дії такого договору та не є підставою у відповідності до п.5.4 договору для відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.
Системний аналіз положень частини першої статті 42 ГК України, частини першої статті 44 ГК України дає підстави для висновку, що будь-яка підприємницька діяльність суб`єктів господарювання здійснюється на підставі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.
Відтак, суб`єкти господарювання повинні враховувати наявність таких ризиків та усвідомлювати наслідки вчинюваних ними дій.
Так, позивач, прийнявши на себе зобов`язання за договором, погодився із передбаченою ним умовою п.6.2 договору про дострокове розірвання такого договору за ініціативою будь-якої зі сторін, а також усвідомлював визначені вказаним пунктом договору строки припинення дії вказаного договору та, як наслідок, припинення правовідносин за таким договором з моменту припинення його дії.
З`ясовуючи критерії, яким слід керуватися при визначенні (обрахунку) розміру збитків у вигляді упущеної вигоди, суди зважають на сутність правової природи категорії "упущена вигода", принципи, на яких ґрунтується виконання зобов`язання з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, а також функції, які повинно виконувати відшкодування збитків.
Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди пов`язує можливість отримання доходу (майнових вигод) особою, право якої порушено, саме із звичайними обставинами, тобто звичайними умовами цивільного/ господарського обороту.
Відтак,  при визначенні (обчисленні) розміру упущеної вигоди першочергове значення має врахування критерію звичайних обставин (умов цивільного/ господарського обороту), за яких кредитор мав достатні очікування на отримання відповідного доходу в разі належного виконання боржником своїх обов`язків.
При цьому звичайними обставинами (умовами цивільного/господарського обороту) фактично є типові (нормальні) обставини (умови) комерційного обігу (функціонування ринку), а не теоретично, потенційно можливі, особливо сприятливі ситуації, що мали місце під час неналежного виконання боржником своїх обов`язків.
Іншим критерієм, який необхідно враховувати при визначенні (розрахунку) розміру упущеної вигоди, є критерій розумності витрат. Сутнісний зміст цього критерію та необхідність урахування при розрахунку упущеної вигоди обумовлений принципами зобов`язального права та загальними засадами цивільного законодавства - керівними ідеями, з яких мають виходити усі без виключення учасники цивільних відносин.
Аналіз таких принципів цивільного права як справедливість, добросовісність та розумність дає підстави для висновку, що розумними витратами є витрати кредитора на отримання доходів, які він поніс би, якби не відбулося порушення права.
Визначаючи розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, необхідно також враховувати функцію, яку повинно виконувати відповідне відшкодування. Такою функцією передусім є компенсаційна функція, яка виходить з неприпустимості збагачення потерпілої сторони зобов`язання (кредитора) та визначає своїм завданням компенсацію кредитору дійсних негативних наслідків порушення його прав. Іншими словами відновлення майнового стану кредитора за рахунок боржника має здійснюватися з розрахунку еквівалентності, співмірності між собою відшкодування та збитків.
Відтак,  при визначенні розміру збитків у вигляді упущеної вигоди слід керуватися такими критеріями її розрахунку (обчислення), як: звичайні обставини (умови цивільного/господарського обороту); розумні витрати; компенсаційність відшкодування збитків.
Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, як форма цивільно-правової відповідальності, застосовується з метою захисту порушених (невизнаних) цивільних прав й інтересів та полягає у відшкодуванні правопорушником вартості майнових вигод, які потерпіла особа могла б мати, якби її суб`єктивне право не було порушеним (невизнаним).
Звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на позивача обов`язок довести реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії/бездіяльність відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.
Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є достатньою підставою для його стягнення, оскільки у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані за звичайних обставин (мають реальний, передбачуваний та очікуваний характер).
Як слідує з матеріалів справи, як єдиний доказ на підтвердження розміру збитків (упущеної вигоди) позивач надає Висновок експертів Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №6507 від 23.09.2024 року  за результатами проведення комісійного експертного економічного дослідження, згідно якого в обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судових експертів "Розрахунок упущеної вимоги за Договором б/н про надання послуг від 22.02.2023 року, укладеним між ФОП Брезецьким С.О. та ТОВ "Ідеясофт Солюшнс", враховуючи, що фактично договір було розірвано з 13.04.2023 року, підтверджується в сумі 2 105 596,80 грн.
При проведенні експертного дослідження експерту були надані копії розрахунку упущеної вигоди, SERVIS Offer, договору про надання послуг від 22.02.2023 року, вимоги від 07.05.2024 року, відповіді на вимогу від 21.05.2024 року, договору про нерозголошення та захисту інформації від 22.02.2023 року, повідомлення про розірвання договору від 03.05.2023 року, додатку 1 до договору від 22.02.2023 року, розрахунку.
Господарським судом першої інстанції обґрунтовано вказано на те, що  наданий позивачем висновок експертів не підтверджує факту понесення ним збитків у формі упущеної вигоди за період з 13.04.2023 року  по 22.02.2024 року у   загальному розмірі 2 105 596,80 грн., оскільки за період з 22.02.2023 року  по 03.06.2023 року, як стверджує сам позивач, відповідач сплатив заборгованість за виконані роботи, в тому числі на підставі постанови Східного апеляційного господарського суду від 26.03.2024 року  у справі №922/3889/23, а починаючи з 03.06.2023 року договір було розірвано достроково за ініціативою відповідача на підставі погодженого сторонами п.6.2 договору.
Крім того, сплата замовником виконавцю упущеної вигоди в розмірі вартості робіт у відповідності до п.5.4 договору можлива виключно у разі, якщо замовник розірвав договір із порушенням строків, вказаних в п.6.2 договору. 
При цьому, упущена вигода в такому випадку розраховується виходячи з розмірі вартості робіт, що мали б бути виконані протягом строку для повідомлення про припинення договору, тобто за 30 календарних днів до дати припинення договору.
Однак,  доказів порушення відповідачем строків, вказаних в п.6.2 договору матеріали справи не містять.
Разом з тим, згідно вимог  ст. 104 ГПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими  статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.
Відповідно до ст.124, п.п.1, 3 ч.2 ст.129 Конституції України, ст.ст.7,  13 ГПК України  основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Колегія суддів враховує правові висновки, викладені  у постанові Верховного Суду від 16.07.2024 року у справі № 916/1689/23, де, зокрема, зазначено на таке.
"Згідно з приписами частини першої  статті 76 ГПК України  належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, що входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Належність доказів - це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, що входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об'єктивної істини. При цьому питання про належність доказів остаточно вирішується судом (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2019 зі справи №     925/2301/14, від 19.06.2019 зі справи № 910/4055/18).
Тобто, з усіх наявних у справі доказів суд повинен відібрати для подальшого дослідження та обґрунтування мотивів рішення лише ті з них, які мають зв'язок із фактами, що підлягають установленню при вирішенні спору. Отже, належність доказів нерозривно пов'язана з предметом доказування у справі, який, в свою чергу, визначається предметом позову.
Суд відзначає, що висновок експерта є одним із джерел одержання доказів, спростувати який іншими доказами, без проведення інших спеціальних досліджень (додаткової, повторної експертизи, тощо) досить непросто. Висновок експерта є доволі специфічним видом доказів, при його оцінці необхідно враховувати, що на відміну від інших доказів, він з`являться тоді, коли спірні відносини вже виникли, і вирішити їх у добровільному порядку неможливо, а тому саме висновок експерта може виступати тим об`єктивним критерієм, який допоможе встановити фактичні обставини спору.
Відповідно до  статті 77 ГПК України  допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи.
Недопустимі докази - це докази, які отримані внаслідок порушення закону або докази, які не можуть підтверджувати ті обставини, які в силу приписів законодавства мають підтверджуватись лише певними засобами доказування. При цьому тягар доведення недопустимості доказу лежить на особі, яка наполягає на тому, що судом використано недопустимий доказ.
Отже, неналежні докази та недопустимі докази - це різні поняття. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 31.08.2021 у справі №     910/13647/19.
Згідно з частиною першою 101  ГПК України  учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення."
А  тому, Висновок експертів Національного наукового центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса №6507 від 23.09.2024 року   не доводить наявність підстав для стягнення з відповідача коштів у вигляді упущеної вигоди у розмірі 2 105 596,80 грн., що, окрім іншого,  свідчить про відсутність у діях відповідача протиправної поведінки, відсутність вини відповідача у заподіянні збитків позивачу та відсутність причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіянням збитків позивачу у вигляді упущеної вигоди у розмірі 2 105 596,80 грн.
          Отже, висновок    місцевого  господарського суду про відмову у позові    відповідає    принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1             статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
           Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників                              та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини                              від 18.07.2006 року). 
Зокрема, Європейський суд з прав людини                у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст.                 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.           6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Апелянту   було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)
Апелянту       була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).
Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
       Керуючись  ст.  269,   ч.1 ст. 275,   ст. 282  Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу  представника  Фізичної особи-підприємця Брезецького Сергія Олександровича  - адвоката  Темнюкової М.І.    залишити без  задоволення.
Рішення       господарського суду Харківської             області від 04.12.2024    року у справі №922/3542/24      залишити без змін.                         
          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття  і може бути оскаржена  у касаційному порядку  до Верховного Суду у строк протягом двадцяти днів  з дня її проголошення, який обчислюється з дня складення  повного судового рішення.
          Повний текст постанови складено 13.03.2025 року.

Головуюча     суддя                                                                    О.І. Терещенко

Суддя                                                                                           П.В. Тихий  

Суддя                                                                                           М.М. Слободін