КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД  

Апеляційне провадження                                                             Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/5226/2025
 
П О С Т А Н О В А
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
  м. Київ                                                                                  Справа № 753/2728/24

17 лютого 2025 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів  Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді  - Ратнікової В.М.
суддів                         - Борисової О.В.    
                                    - Левенця Б.Б.
при секретарі             - Уляницькій М.В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Дубчак Лесі Сергіївни на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року, ухвалене під головуванням судді Трусової Т.О., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг,-
 
в с т а н о в и в:
 
У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю                                «Євро-Реконструкція» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання опалення та гарячого водопостачання.
Позовні вимоги обгрунтовувало тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція».
Згідно  наявної у позивача інформації залучений до участі у справі відповідач ОСОБА_1  зареєстрована в квартирі АДРЕСА_1 , а також є користувачами (споживачами) послуг                   ТОВ «Євро-Реконструкція» з теплової енергії  (централізованого опалення) та постачання гарячої води.
Зазначало, що відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 
У свою чергу, відповідач   ОСОБА_1  своєчасно не оплачувала вартість наданих ТОВ «Євро-Реконструкція» послуг, починаючи з жовтня 2018 року не вносила плату за отримані послуги з централізованого опалення та з січня 2018 року не вносила плату за отримані послуги з гарячого водопостачання, внаслідок чого станом на 01 січня 2024 року утворилась заборгованість у розмірі 44 768,04 грн, з яких: заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії становить 31 558,86 грн; заборгованість зі сплати послуг за гаряче водопостачання                        13 209,18 грн.
Відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язана також сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних.
Посилаючись на те, що відповідач, в порушення норм діючого законодавства, не виконує своїх обов`язків по своєчасному внесенню плати за надані послуги, позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість в сумі 53 535,33 грн, яка складається із: суми боргу з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з жовтня 2018 року по 31 грудень 2023 у розмірі 31 558,86 грн, інфляційну складову боргу за період з жовтня 2018 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 3 954,35 грн, 3% річних за період з жовтня 2018 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 1 002,51 грн; суми боргу із сплати послуг за гаряче водопостачання за період з січня 2018 року по 31 грудень 2023 року у розмірі                 13 209,18 грн, інфляційну складову боргу за період з січня 2018 року року по 23 лютого 2022 року у розмірі 2 991,10 грн, 3% річних з січня 2018 року року по 23 лютого 2022 року у розмірі 819,33 грн, а також судові витрати.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послугзадоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп  НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (код ЄДРПОУ 37739041, міжнародний номер банківського рахунку                                                  № НОМЕР_2 в АТ «Сенс Банк» у м. Києві, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20) заборгованість за послуги з постачання гарячої води та централізованого опалення/постачання теплової енергії в розмірі                       44 768,04 грн, інфляційну складову боргу в розмірі 6 945,45 грн, три відсотки річних в розмірі 1 821,84 грн та судовий збір в розмірі 3 028 грн, а усього стягнути                                56 563 (п`ятдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят три) гривні 33 копійки.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Дубчак Леся Сергіївна подала апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить змінити рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року в справі № 753/2728/24, задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція", стягнувши з ОСОБА_1 заборгованість з оплати послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з 28 січня 2021 року по 31 грудня 2023 року, у задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-реконструкція" на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати з урахуванням положень процесуального закону.
В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог та заперечень.
Зазначає, щоправо власності на майно ОСОБА_1 офіційно набула лише в липні 2020 року, а місце проживання в квартирі  АДРЕСА_1 , зареєструвала 28 січня 2021 року.
При цьому, чоловік  ОСОБА_3 обмежив доступ ОСОБА_1 до квартири та до набуття права часткової власності на майно відповідачка там жодного разу не з`являлась та, відповідно, не могла користуватись комунальними послугами.
Договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води було укладено саме ОСОБА_3 , як єдиним власником квартири, в 2016 році та саме ОСОБА_3 безпосередньо користувався такими послугами.
Зважаючи на те, що до 09 липня 2020 року ОСОБА_3 був єдиним власником квартири то, на переконання сторони відповідача, ОСОБА_1 не повинна нести відповідальність за заборгованість допущену ОСОБА_3 , який безпідставно не залучений судом першої інстанції до участі у справі як співвідповідач.
З огляду на викладене, сторона відповідача вважає, що вина ОСОБА_1 у виникненні заборгованості зі сплати комунальних послуг у період до початку її проживання в квартирі або щонайменше до офіційного набуття нею права спільної часткової власності на квартиру відсутня, оскільки жодні її дії не є причиною виникнення заборгованості. Таким чином, заборгованість за вказаний період не може бути стягнута з відповідачки.
Крім того, в квартирі встановлений засіб вимірювальної техніки - лічильник води та показники передавалися по телефону в автоматичному режимі.
Для проведення звірки нарахувань за надані послуги відповідач 06 березня 2024 року особисто звернулась до Центру обслуговування споживачів (вул. Павла Усенка, 3, м.Київ) та надала свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № ИИ-03606230224036 та Акт виконаних робіт по протоколу повірки від 23.02.2024 року, номер протоколу повірки 145/001, в якому вказаний                      № лічильника 07388418 та зафіксовані показники лічильника 00945 (документи додані до відзиву на позов та наявні в матеріалах справи).
За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам та контролером Панченко Товариства з обмеженою відповідальністю ««Євро-реконструкція» надано Акт пломбування засобу обілку від 15.03.2024 року з зафіксованими показниками.
До того ж, відповідачка не користується послугами із постачання гарячої води, оскільки має накопичувальний водонагрівач, з огляду на що нею передавались нульові показники лічильника гарячої води.
Судом першої інстанції не перевірено правильність розрахунків заборгованості зі сплати житлово-комунальних послуг з урахуванням реальних показників лічильників, а після отримання належних доказів позивачем не було проведено перерахунок заборгованості.
За наведених обставин, сторона відповідача вважає, що позовні вимоги позивача стосовно заборгованості за житлово-комунальні послуги по житловому приміщенню (квартирі), що розташоване за адресою АДРЕСА_1 за постачання гарячої води є необґрунтованими належним чином та не відповідають дійсним обставинам, з огляду на що не мали бути задоволені судом першої інстанції.
З огляду на те, що у виникненні заборгованості зі сплати комунальних послуг до початку проживання ОСОБА_1 в квартирі відсутня її вина, то на переконання сторони відповідача, за цей період застосування положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України є помилковим.
Крім того, на думку сторони відповідача, судом першої інстанції  протиправно застосовано положення частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України у період карантину, так як на території України з 03 квітня 2020 року було запроваджено карантин, на період дії якого Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (№ 530-IX від 17.03.2020 року) заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги, а відтак, нарахування та стягнення судом першої інстанції 3 % річних та інфляційних втрат за період з 03 квітня 2020 року по 23 лютого 2022 року на суму боргу є помилковим та порушує норми матеріального права.
Сторона відповідача зазначила, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікуює понести у зв 'язку із розглядом справи в Київському апеляційному суді, складається із  судового збору - 3 633,60 грн. (три тисячі шістсот тридцять три гривні 60 копійок) та витрат на професійну правничу допомогу - 15 000,00 грн.  
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» - адвокат Гречан Марина Василівнапросить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року - без змін.
Зазначає, що з 14.09.2006 року відповідач перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , під час якого, 15.12.2016 року подружжям було придбано у власність квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто, відповідач є співвласником спільної сумісної власності подружжя з 15.12.2016 року, що стало підставою для винесення 09.06.2020 року Дарницьким районним судом міста Києва рішення по справі №753/17636/19 про поділ майна подружжя.
Отже, з 15.12.2016 року, включаючи весь період формування заборгованості, відповідачка є співвласником квартири за адресою АДРЕСА_1 , а відтак, належним відповідачем у справі.
         Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України (далі - «ЦК України») власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача (відповідача) від оплати послуг у повному обсязі.
Отже, заява відповідача про те, що вона була користувачем житлово- комунальних-послуг у квартирі лише за період з січня 2021 року по грудень 2023 року, не відповідає дійсності.
Оскільки, відповідач прострочила виконання грошового зобов`язання, то з неї на користь позивача стягуються заявлені 3% річних та інфляційні втрати.
Посилання відповідача на  приписи п.п.4 п. З розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби(СОУЮ-19)» як на підставу звільнення від відповідальності за статтею 625 ЦПК України, сторона позивача вважає безпідставними, з огляду на те, що вказані положення стосуються заборони нарахування саме неустойки (шрафу та пені), як одного із способів забезпечення виконання грошового зобов`язання (ст.ст.549-552ЦК України). Однак, така заборона не стосується 3% річних та інфляційних втрат, які передбачені статтею 625 ЦК України, та які не є неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, яка має компенсаційний характер.
Щодо нарахувань за послугу з постачання гарячої води та наявності лічильника у відповідача, сторона позивача зазначає, що чинне законодавство не передбачає можливості проведення нарахування коштів за надані послуги на підставі засобів обліку, які належним чином не повірені та не поставлені на облік виконавцем комунальної послуги.
В період виникнення заборгованості за послугу з постачання гарячої води з 01.01.2018 року по 31.08.2020 року нарахування за послугу з постачання гарячої води у спірний період здійснювалося по переданим споживачем показникам індивідуального засобу обліку гарячої води.
Оскільки відповідач не повідомив та не надавав до теплопостачальної організації документи щодо проведення чергової повірки індивідуального засобу обліку гарячої води (лічильника) встановленого у квартирі, 01.09.2020 року вказаний індивідуальний засіб обліку був знятий з обліку ТОВ «Євро-Реконструкція».
З 01.09.2020 року по 31.12.2023 року нарахування за послугу з постачання гарячої води здійснювалися по нормі споживання відповідно до кількості зареєстрованих у квартирі осіб з розрахунку 3 м3 на 1 особу.
Доказів того, що відповідачі повідомляли та надавали до теплопостачальної організації документи щодо проведення повірки індивідуального засобу обліку гарячої води (лічильника), встановленого у квартирі проживання відповідачів, до ТОВ                    «Євро- Реконструкція» та до суду не надано.
В окремо поданому клопотанні представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» - адвокат Гречан Марина Василівна просить звільнити позивача від сплати понесених відповідачем витрат на правничу допомогуна підставі ч. 9 ст. 141 ЦПК України посилаючись на те, що даний спір виник саме внаслідок неправильних дій відповідача у справі, оскількивідповідач як особа, що проживає у квартирі, та як користувач послуг, належним чином не виконував покладений на нього обов`язок щодо сплати коштів за отримані послуги, фактично безоплатно користувався наданими позивачем послугами.
В судове засідання, призначене судом апеляційної інстанції, учасники справи не з`явились. 
Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції учасники справи повідомлялись у встановленому законом порядку.
14 лютого 2025 року на офіційну електронну адресу суду представником позивача ТОВ «Євро-Реконструкція» Гречан М. надіслано клопотання про апеляційний розгляд справи без участі представника позивача.  
Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. 
За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв?язку із неявкою цієї особи до суду.  
В день судового розгляду справи представник відповідача  ОСОБА_1  адвокат Дубчак Леся Сергіївна подала клопотання про відкладення судового засідання у справі № 753/2728/24 посилаючись на те, що вона, адвокат Дубчак Леся Сергіївна, зайнята в іншому судовому процесі у справі №369/16147/24, розгляд якої відбувається у Києво-Святошинському районному суді Київської області.
Вирішуючи клопотання сторони відповідача, колегія суддів апеляційного суду виходить із того, що відповідно до норм цивільного процесуального законодавства відкладення розгляду справи є правом суду, яке реалізується в залежності від обставин неможливості вирішення спору. 
З матеріалів справи вбачається, що 13 січня 2025 року відкрито провадження у справі за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Дубчак Лесі Сергіївни на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи про час, дату і місце проведення судового засідання на 17 лютого 2025 року о 11-20 год.
Із звіту про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду вбачається, що судова повістка-повідомлення з вкладенням процесуального документа суду доставлено представнику відповідача ОСОБА_1 адвокату Дубчак Лесі Сергіївні до електронного кабінету 28 січня 2025 року.
З урахуванням вжитих судом апеляційної інстанції заходів щодо належного та завчасного повідомлення учасників справи, у тому числі сторони відповідача, про розгляд справи, колегія суддів апеляційного суду, керуючись положеннями вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України, вважає, що наведені представником відповідача Дубчак Лесею Сергіївною у клопотанні причини неявки в судове засідання 17 лютого 2025 року не перешкоджають розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що підприємство ТОВ «Євро-Реконструкція» створене для здійснення гоподарської діяльності з метою задоволення суспільних потреб у продукції, роботах та послугах, є юридичною особою, має право від свого імені укладати цивільно- правові та інші угоди, набувати майнових та особистих немайнових прав, вступати в зобов`язання, виступати в суді від свого імені.
Основними видами господарської діяльності товариства є: виробництво та/або реалізація енергоресурсів; виробництво електричної енергії; передана електричної енергії магістральними та міждержавними електромережами; передача електроенергії місцевими (локальними) електромережами; постачання електричної енергії за регульованим тарифом; постачання електричної енергії за врегульованим тарифом; оптове постачання електричної енергії; виробництво, транспортування та постачання теплової енергії споживачам; виробництво теплової енергії на теплоелектроцентралях та установках з використанням нетрадиційних або поновлюваних джерел енергії; надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (а.с12-16, 17-19, 20).
Надання послуг з  центрального опалення та постачання гарячої води до будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ«Євро-Реконструкція»на підставі ліцензії.
09 вересня 2016 року між ТОВ «Євро-Реконструкція» (виконавцем) та ОСОБА_3 (споживачем) укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води(а.с.70-71).
Предметом цього договору є надання виконавцем та оплата споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.
Відповідно до пункту 2 договору суб`єктами користування послугами є власник (наймач, орендар) житлового приміщення та члени його сім`ї - 3 особи.
Пунктом 5 цього договору визначені тарифи на послуги та їх загальна вартість.
Згідно з умовами, визначеними пунктом 9 договору, розрахунковим періодом є календарний місяць, а платежі вносяться не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Договір набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим на наступний річний термін, якщо не пізніше, ніж за один місяць до закінчення його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду (пункт 31).
Сторони договору погодили, що він може бути розірваний достроково у разі: зникнення потреби переходу права власності (користування) на квартиру до іншої особи; невиконання умов договору сторонами договору (пункт 31).
Із наданих учасниками справи та досліджених письмових доказів судом встановлено, що за відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва у квартирі  АДРЕСА_1  з 28.01.2021 року зареєстроване місце проживання відповідачки ОСОБА_1 та її неповнолітнього сина ОСОБА_4 .
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.06.2020 року у цивільній справі № 753/17636/19, яке набрало законної сили, установлено, що квартира  АДРЕСА_1  була набута у власність на підставі договору купівлі-продажу від 15 грудня 2016 року в період зареєстрованого шлюбу  ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Цим рішенням суд здійснив поділ квартири шляхом визнання за кожним з подружжя права власності на її частину.
На виконання рішення суду до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про реєстрацію права власності ОСОБА_1 та                   ОСОБА_3 на частину квартири за кожним (а.с. 54, 55-57).
29 квітня 2024 року від позивача надійшли письмові пояснення, клопотання про залучення до участі у справі як співвідповідача  ОСОБА_3  та позовна заява у новій редакції з вимогами до ОСОБА_1 та  ОСОБА_3 (а.с. 77-84)
Ухвалою від 11листопада 2024 року суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у справі як співвідповідача  ОСОБА_3 , а позовну заяву у новій редакції залишив без розгляду (а.с.90-92).
Задовольняючи позов Товариства з обмеженою відповідальністю                              «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що до набрання законної сили рішенням суду про поділ майна подружжя відповідачка ОСОБА_1 повинна була виконувати зобов`язання з оплати спожитих комунальних послуг як суб`єкт права спільної сумісної власності солідарно з чоловіком ОСОБА_3 , ці зобов`язання не припинились і після поділу квартири та продовжують існувати і дотепер на умовах індивідуального договору, приєднання відповідачки до якого випливає з фактів отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Звільнення від сплати вартості послуг з постачання теплової енергії законом не передбачене, право споживача та інших осіб на несплату вартості інших комунальних послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) реалізується лише при відповідному документальному оформленні (пункт 6 частини першої статті 20 Закону № 1875-IV, пункт 6 частини першої статті 7 Закону № 2189-VIII), а з відповідною заявою відповідач до позивача не зверталась.
З наданих позивачем розрахунківсудом встановлено, що у спірний період (з 01.01.2018 року по 01.01.2024 року мешканці квартири не виконували належним чином зобов`язання з оплати послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення, в результаті чого станом на 01.01.2024 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 44 768,04 грн, а саме: заборгованість за послуги з гарячого водопостачання - 13 209,18 грн; заборгованість за послуги з централізованого опалення - 31 558,86 грн, яка підлягає стягненню з боржника (відповідача)  ОСОБА_1 .
Посилаючись на те, що на правовідносини, які виникли між учасниками справи, поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, суд першої інстанції дійшов висновку про стягнення з відповідача  ОСОБА_1  на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованості з оплати послуг з центрального опалення та постачання гарячої води з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення, погодившись із розрахунком заборгованості позивача.
Відхиляючи як необґрунтованідоводи відповідачки про те, що відповідальність за невиконання зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг має нести її колишній чоловік  ОСОБА_3 , який у спірний період одноосібно користувався квартирою, суд першої інстанції керувався тим, що саме відповідачка, як титульний власник об`єкта нерухомого майна і сторона договору, є індивідуальним споживачем таких послуг в розумінні Закону про житлово-комунальні послуги, а зобов`язальні відносини між її колишнім чоловіком і позивачем відсутні.
До того ж, солідарний характер зобов`язання обумовлює право кредитора на власний розсуд вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина перша статті 543 ЦК України).
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду  погодитися не може, виходячи з наступного.
Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Спірні правовідносини виникли з приводу несплати споживачем наданих позивачем житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання квартири, а саме  за період з жовтня 2018 року по 31 грудень 2023 року з централізованого опалення/постачання теплової енергіїта за період з січня 2018 року по 31 грудень 2023 року із сплати послуг за гаряче водопостачання.
Вказані правовідносини регулюються, зокрема, Законом України від 24 червня 2004 року № 1875-IV«Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон 1875-IV), який втратив чинність 01 травня 2019 року, а також Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (у чинній редакції на час розгляду справи у суді).
Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник (частина друга статті 19 Закону). 
За визначенням Закону 1875-IV власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку (абзац сьомий частини першої статті 1 Закону). А споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу (абзац чотирнадцятий частини першої статті 1 Закону).
У відповідності до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (у чинній редакції) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до абзацу 6 частини третьої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (у чинній редакції на час розгляду справи у суді) плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини шостої статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку.
Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Подібні за змістом норми закріплено у пункті 1 частини першої, пункті 5 частини другої статті 7 чинної редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги»                  № 2189-VIII.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору  не позбавляє споживача (власника) обов`язку оплачувати надані йому послуги.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України  від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), підстав відступу від них колегія суддів не вбачає.
На підставі наданих учасниками справи та досліджених судом доказів встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_1 та її колишній чоловік   ОСОБА_3  є співвласниками квартири  АДРЕСА_1 , що набута у власність на підставі договору купівлі-продажу від 15 грудня 2016 року в період зареєстрованого шлюбу  ОСОБА_1 та                       ОСОБА_3 та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, що підтверджується рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09.06.2020 року у цивільній справі № 753/17636/19, яке набрало законної сили.
Цим рішенням суду здійснено поділ квартири шляхом визнання за кожним з подружжя права власності на 1/2 її частину.
За приписами частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.
Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном - стаття 322, 360  ЦК України.
З урахуванням змісту зазначених норм матеріального права та встановлених фактичних обставин справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 та   ОСОБА_3 як співвласники квартири, в якій були отримані послуги з постачання теплової енергії (з постачання гарячої води та централізованого опалення), мали обов`язок оплати позивачеві їхню вартість. 
Фактичні обставини справи, встановлені судом, свідчать про те, що позивач ТОВ «Євро-Реконструкція», як виконавець послуг, надавав у період з жовтня 2018 року по 31 грудень 2023 року послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та у період з січня 2018 року по 31 грудень 2023 року послуги за гаряче водопостачання, а співвласники квартири АДРЕСА_1 та споживачі послуг частково здійснювали оплату послуг, що підтверджується розрахунками заборгованості (а.с. 6-8).
Документальних підтверджень, у тому числі підписаних споживачем та виконавцем послуг актів-претензій, як це передбачено статтею 27 «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII, щодо ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості послуг матеріали справи не містять і сторона відповідача під час судового розгляду справи таких доказів не надала.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини першої, другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Із розрахунку заборгованості за накопичувальним підсумком за період з жовтня 2018 року по 31 грудень 2023 року борг співвласників квартири АДРЕСА_1 (споживачів послуг) перед ТОВ «Євро-Реконструкція» з оплати послуг пов`язаних з постачання теплової енергії (централізованого опалення) становить 31 558,86 грн, з оплати послуг за гаряче водопостачанняза період з січня 2018 року по 31 грудень 2023 року - 13 209,18 грн.
Заборгованість в частині залишку боргу за спожиті житлово-комунальні послуги у загальному розмірі 44 768,04 грн (31 558,86 грн+13 209,18 грн) періоду її виникнення, що обліковується за співвласниками квартири АДРЕСА_1 (споживачами послуг), підтверджується зібраними та дослідженими доказами у справі. Доказів погашення заборгованості за цією складовоювідповідачем не надано та матеріали справи не містять.
Правовий аналіз наведених норм законодавства та встановлених судом фактичних обставин у своїй сукупності дозволяють колегії суддів апеляційного суду зробити висновок проте, що у співвласників квартири АДРЕСА_1 (споживачів послуг) наявна заборгованість зі сплати послуг з постачання теплової енергії (централізованого опалення)/гарячої води та наявність порушеного права ТОВ «Євро-Реконструкція» в цій частині вимог.
Оскільки правовідносини, які складися між сторонами, є грошовими зобов`язаннями у силу вимог статті 509 ЦК України, то позивач має право на отримання заборгованості за надані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії із урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України.  
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що у зв?язку із запровадженням на території України карантину заборонено нарахування та стягнення судом неустойки (штрафів, пені), 3% річних та інфляційних втрат за несвоєчасне здійснення особою платежів за житлово-комунальні послуги, не грунтуються на вимогах закону, з огляду на наступне.
На території України з 12 березня 2020 року запроваджено карантин.
Законом України від 17 березня 2020 року №530-1Х «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби, та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється, зокрема, нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.
При цьому, відповідно до приписів п.п. 4 п. 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», вони стосуються заборони нарахування саме неустойки (штрафу та пені), як одного із способів забезпечення виконання грошового зобов`язання (ст. 549-552 ЦК України).
Так, в постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 922/175/18 зазначено, що формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три відсотки річних та інфляційні втрати не є неустойкою у розумінні статті 549 цього Кодекс.
Така ж позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року №912/1120/16, від 19 червня 2019 року №703/2718/16-ц, від 08 листопада 2019 року №127/15672/16-ц, від 18 березня 2020 року №902/417/18.
Відтак, заборона на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) не стосується 3 % річних та інфляційних втрат, які передбачені статтею 625 ЦК України, оскільки вони не є неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, яка має компенсаційний характер.
Таким чином, нараховані позивачем 3 % річних та інфляційні втрати на складову боргу з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з жовтня 2018 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 3 954,35 грн, 3% річних за період з жовтня 2018 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 1 002,51 грн, а також на  складову боргу із сплати послуг за гаряче водопостачання за період з січня 2018 року року по 23 лютого 2022 року у розмірі 2 991,10 грн, 3% річних з січня 2018 року року по 23 лютого 2022 року у розмірі 819,33 грн не є  неустойкою (штрафом, пенею), нарахування яких обмежено згідно вимог Закону України від 17 березня 2020 року №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби», та п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, а відповідно нараховані правомірно.
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що судом першої інстанції не перевірено правильність розрахунків заборгованості зі сплати послуг в частині постачання гарячої води, з урахуванням реальних показників лічильниківводи, які встановлені в квартирі, є безпідставними, спростовуються сукупністю досліджених при розгляді справи доказів.
Так, із наданих стороною позивача пояснень вбачається, що у період виникнення заборгованості за послугу з постачання гарячої води з 01 січня 2018 року по 31 серпня 2020 року нарахування за послугу з постачання гарячої води у спірний період здійснювалося по переданим споживачем показникам індивідуального засобу обліку гарячої води.
З 01 вересня 2020 року по 31 грудня 2023 року нарахування за послугу з постачання гарячої води здійснювалися по нормі споживання відповідно до кількості зареєстрованих у квартирі осіб з розрахунку 3 м3 на 1 особу, оскільки співвласники квартири АДРЕСА_1 не повідомили та не подали до теплопостачальної організації документи щодо проведення чергової повірки індивідуального засобу обліку гарячої води (лічильника), встановленого у квартирі, а відтак, з 01 вересня 2020 року індивідуальний засіб обліку був знятий з обліку ТОВ «Євро-Реконструкція».
Вказані пояснення сторони позивача узгоджуються із наданами відповідачем письмовими доказами, які свідчать про те, що індивідуальний засіб обліку гарячої води № 07388418, повірку якого проведено лише 25 лютого 2024 року, прийнятий на облік ТОВ «Євро-Реконструкція» 15 березня 2024 року (а.с. 40, 41).
Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.
Наказом Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 13.10.2016 № 1747, зареєстрованим у Мінюсті 01.11.2016 за № 1417/29547, для лічильників води та тепло лічильників установлено міжповірочний інтервал - 4 роки.
Відповідно до пункту 3 розділу 4 Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України
22 листопада 2018 року № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 грудня 2021 року № 358), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 28 грудня 2018 р. за № 1502/32954, для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані), починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, у тому числі порушення цілісності пломб, тощо), до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу.
Встановлені фактичні обставини справи вказують на те, що споживачами (співвласниками) ОСОБА_1 та  ОСОБА_3 вчасно не виконано повірку індивідуального засобу обліку гарячої води, що встановлений в квартирі АДРЕСА_1 , він знятий з обліку з 01 вересня 2020 року, у зв`язку з чимз 01 вересня 2020 року по 31 грудня 2023 року постачальник послуг ТОВ «Євро-Реконструкція» не використовув його показання, як підставу для обсягу нарахувань. 
В цій частині доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження.
Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині покладення на відповідача солідарного обов`язку погашення заборгованість з оплати послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, з урахуванням трьох процентів річних, інфляційних втрат, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України).
Отже, кожен із власників спільної часткової власності несе витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки у спільному майні.
Якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (стаття 540 ЦК України).
Натомість, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (статті 541 ЦК України).
Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач надавав послуги з теплопостачання у квартирі, яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 у розмірі 1/2 частки та   ОСОБА_3 у розмірі 1/2 частки.
До участі у справі співвідповідач - власник 1/2 частки квартири   ОСОБА_3 не залучений.
Таким чином, за відсутності договору, який визначає солідарне зобов`язання або домовленості між співвласниками щодо порядку несення витрат за отримані послуги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за отримані послуги з теплопостачання відповідно до її частки у праві спільної часткової власності (1/2 частка).
Отже, з відповідача  ОСОБА_1   на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" підлягає стягненню заборгованість за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води в сумі 26 767,66 грн, яка складається із: суми боргу з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з жовтня 2018 року по 31 грудень 2023 у розмірі 15 779,43 грн, інфляційні втрати за період з жовтня 2018 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 1 977,18 грн, 3% річних за період з жовтня 2018 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 501,25 грн;  суми боргу із сплати послуг за гаряче водопостачання за період з січня 2018 року по 31 грудень 2023 року у розмірі  6 604,59 грн, інфляційні втрати за період з січня 2018 року року по 23 лютого 2022 року у розмірі 1 495,55 грн, 3% річних з січня 2018 року року по 23 лютого 2022 року у розмірі 409,66 грн, що складає 1/2 частини від загальної суми боргу.
В частині стягнення заборгованості (1/2 частки), що дорівнює сумі заборгованість 26 767,66 грн, яка складається із: суми боргу з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з жовтня 2018 року по 31 грудень 2023 у розмірі 15 779,43 грн, інфляційні втрати за період з жовтня 2018 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 1 977,18 грн, 3% річних за період з жовтня 2018 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 501,25 грн;  суми боргу із сплати послуг за гаряче водопостачання за період з січня 2018 року по 31 грудень 2023 року у розмірі  6 604,59 грн, інфляційні втрати за період з січня 2018 року року по 23 лютого 2022 року у розмірі 1 495,55 грн, 3% річних з січня 2018 року року по 23 лютого 2022 року у розмірі 409,66 грн, яка підлягає сплаті співвласником квартири ОСОБА_3 слід відмовити, оскільки позов до ОСОБА_3 не заявлявся.
 Як визначено частинами першою, третьою статті 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Разом з тим, відмова  у стягненні  заборгованості, що підлягає сплаті іншим співвласником квартири ОСОБА_3 , не позбавляє права позивача ТОВ «Євро-Реконструкція» звернути до суду з вимогами до ОСОБА_3 про стягнення решти заборгованості за надані послуги.
Отже, доводи відповідача  ОСОБА_1 , наведені в апеляційній скарзі, знайшли своє часткове підтвердження.
Вирішуючи спір у справі, яка переглядається, суд першої інстанції не надав належної правової оцінки обставинам, якими обґрунтовувалися вимоги, іншим фактичним даним, які випливають із встановлених обставин, а тому висновок суду першої інстанції про задоволення позову ТОВ «Євро-Реконструкція» у повному обсязі без оцінки вказаних обставин у сукупності не може вважатись обґрунтованим і таким, що відповідає положенням статей 76, 81, 89 ЦПК України.
Неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права у справі, яка переглядається, призвело до неправильного вирішення справи, а це,відповідно до статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення у цій справі та прийняття нового судового рішення по суті заявлених вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, які з установлених колегією суддів апеляційного суду обставин справи та наведених мотивів в редакції даної постанови підлягають частковому задоволенню.
Згідно з частиною 13 статті 141, підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування та ухвалення нового рішення або зміни судового рішення; щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги ТОВ «Євро-Реконструкція» задоволено частково (50%), а тому понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати, що складються з судового збору за подання позовної заяви у пропорційному розмірі до задоволених вимог, що становить розмір 1514,00 грн слід покласти на відповідача   ОСОБА_1. 
Понесені відповідачем ОСОБА_1 та документально підтвердженні судові витрати, що складаються з судового збору за подання апеляційної скарги, слід покласти на позивача ТОВ «Євро-Реконструкція» у пропорційному розмірі до задоволених вимог скарги (50%), що становить розмір 1816,80 грн.
 Керуючисьст.ст. 15, 319, 322, 356, 360, 509, 526, 540, 541, 599, 612, 625  ЦК України, ст.ст. 1, 7, 14, 20, 27 Закону України « Про житлово-комунальні послуги», ст. 19 Закону України « Про теплопостачання»,  ст.ст. 12, 13, 81, 89, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -
 
п о с т а н о в и в:
 
Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Дубчак Лесі Сергіївни задовольнити частково.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (код ЄДРПОУ 37739041, міжнародний номер банківського рахунку                                                    № НОМЕР_2 в АТ «Сенс Банк» у м. Києві, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20) заборгованість за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води в сумі 26 767,66 грн, яка складається із: суми боргу з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з жовтня 2018 року по 31 грудень 2023 у розмірі 15 779,43 грн, інфляційні втрати за період з жовтня 2018 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 1 977,18 грн, 3% річних за період з жовтня 2018 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 501,25 грн;  суми боргу із сплати послуг за гаряче водопостачання за період з січня 2018 року по 31 грудень 2023 року у розмірі  6 604,59 грн, інфляційні втрати за період з січня 2018 року року по 23 лютого 2022 року у розмірі 1 495,55 грн, 3% річних з січня 2018 року року по 23 лютого 2022 року у розмірі 409,66 грн.
У задоволенні решти позовних вимог до ОСОБА_1 - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (код ЄДРПОУ 37739041, міжнародний номер банківського рахунку                                                    № НОМЕР_2 в АТ «Сенс Банк» у м. Києві, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20) судові витрати зі сплати судового збору за подання подання позовної заяви у розмірі 1 514,00 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (код ЄДРПОУ 37739041, міжнародний номер банківського рахунку                                                   № НОМЕР_2 в АТ «Сенс Банк» у м. Києві, місцезнаходження: 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20) на користь  ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП:  НОМЕР_1 ) у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 1 816,80 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім  випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:                                       Судді: