ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/541/25	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №707/151/25 Категорія: на ухвалу 	Баронін Д. Б. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       05 березня 2025 року                                                                                                 м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:

суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді	Карпенко О.В., Сіренко Ю.В.	

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача – Михашули Є.І. на ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 16.01.2025 (суддя в суді першої інстанції Баронін Д.Б.) про повернення позовної заяви Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в :

у січні 2025 року Черкаським районним судом Черкаської області отримано позовну заяву АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 16.01.2025 позовну заяву у справі повернуто позивачу з огляду на те, що представник Михашула Є.І. станом на 10.01.2025 не мала права підписувати та подавати позовну заяву в порядку представництва інтересів позивача, оскільки остання діє в інтересах позивача на підставі довіреності від 06.12.2023 строк дії якої закінчився 31.12.2024.
Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, представник позивача подала 29.01.2025 через відділення поштового зв`язку апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на необґрунтованість, незаконність, постановлення ухвали суду з порушенням норм процесуального права та неправильне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, просить її скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вказано на те, що судом першої інстанції належним чином не перевірено додані до позовної заяви документи на підтвердження повноважень представника АТ «Ідея Банк» щодо представництва інтересів позивача у цій справі в порядку самопредставництва та не використано можливість залишити позовну заяву без руху для усунення недоліків позовної заяви у відповідності до ст.185 ЦПК України. 

Відзиву не надходило.
За правилами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
В даному випадку оскаржується ухвала про повернення позовної заяви позивачеві, яка зазначена в пункті 6 частини першої статті 353 ЦПК України. За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Пунктом 1 частини 4 статті 185 ЦПК України встановлено, що заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Повертаючи позовну заяву у справі, суд виходив з того, що 15.01.2025 від позивача до суду надійшла позовна заява, яка датована 10.12.2024 та підписана Михашулою Євгенією Іванівною, яка діє в інтересах позивача на підставі довіреності від 06.12.2023. Вказана позовна заява направлена до суду засобами поштового зв`язку 10.01.2025. Разом з тим, строк дії довіреності від 06.12.2023 на представлення ОСОБА_2 інтересів позивача закінчвся 31.12.2024. 
Тобто, на час подання засобами поштового зв`язку позовної заяви до Черкаського районного суду Черкаської області 10.01.2025 повноваження Михашули Є.І. як представника Акціонерного товариства «Ідея Банк» на підставі довіреності від 06.12.2023 були припинені.
Крім того, вказівка у позовній заяві дати 10.12.2024 є недостовірною, оскільки квитанція про сплату судового збору, яка вказана у додатках до позовної заяви, датована 20.12.2024. Тобто, позовна заява містить посилання на документи, які були створені після дати, яка вказана у позовній заяві.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).
Згідно ст.55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободу від порушень і протиправних посягань.
Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Згідно положення ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
У справі «Церква села Сосулівка проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції закріплює «право на суд», в якому право на доступ до суду - право порушити провадження у судах щодо прав та обов`язків цивільного характеру - становить тільки один з його аспектів (див. "Голдер проти Об`єднаного Королівства", рішення від 21 лютого 1975 року, Серія A, N 18, ст. 18, п. 36). Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (див. «Беллет проти Франції», рішення від 4 грудня 1995 року, Серія A, N 333-Б, ст. 42, п. 36). 
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Крім того, в рішенні Європейського суду з прав людини в справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.
Суд першої інстанції в цій справі помилково та необґрунтовано дійшов висновку про повернення позовної заяви у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 станом на 10.01.2025 не мала права підписувати та подавати позовну заяву в порядку представницва інтересів позивача, адже вирішальне значення у даній ситуації має дата підписання позовної заяви – 10.12.2024 на час дії довіреності №ВД-Дов./2023-370 від 07.12.2023, а не дата, коли поштовим відділенням було здійснено її відправлення. 
Крім того, сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України).
Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частина третя статті 58 ЦПК України).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що в процесуальному законодавстві розмежовано такі категорії як «самопредставництво» і «представництво».
Тобто допускається можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи як у порядку самопредставництва, так і іншими особами, як представниками юридичної особи.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
Під час розгляду спорів, що виникають із трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу (частина друга статті 60 ЦПК України).
Таким чином, у цивільному процесуальному законі встановлено конкретні випадки, у яких представником у суді, окрім адвоката чи законного представника, може бути інша особа, яка має відповідну цивільну процесуальну дієздатність.
Повноваження таких осіб відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 ЦПК України мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.
Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника (частина четверта статті 58 ЦПК України).
Тлумачення вказаних норм свідчить, що в процесуальному законодавстві розмежовано такі категорії як «самопредставництво» і «представництво». Тобто допускається можливість здійснення процесуального представництва органу державної влади, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками органу державної влади. Для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такого органу державної влади без додаткового уповноваження.
Починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.
Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.
Наведені правові висновки викладені в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21) (пункти 18, 25) та у постанові Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 172/1779/23(провадження № № 61-878св24).
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У справі, яка переглядається, встановлено, що вона є малозначною, оскільки ціна позову не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підтвердження своїх повноважень Михашула Є.І. додала до позову копію Статуту АТ «Ідея Банк» (а.с.41-43), копію посадової інструкції юрисконсульта претензійно-позовної роботи Управління примусового стягнення Департаменту по роботі з проблемною заборгованістю АТ «Ідея Банк» (а.с.43-44), копію витягу з наказу від 11.05.2024 №95а про прийняття Михашули Є.І. на посаду юрисконсульта відділу претензійно-позовної роботи Управління примусового стягнення Департаменту по роботі з проблемною заборгованістю (а.с.45), копію довіреності №ВД-Дов./2023-370 від 07.12.2023 (а.с.46).
Таким чином, у матеріалах справи наявні документи, які підтверджують Михашули Є.І. здійснювати представництво інтересів банку в судах, в тому числі, загальних, всіх інстанцій.
Проте, суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та безпідставно повернув позовну заяву з підстав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, формально віднісшись до застосування норм процесуального закону та прийшов до помилкового висновку про повернення позову з вищевказаних підстав.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
На підставі викладеного та враховуючи фундаментальний принцип безперешкодного доступу до правосуддя, визначений Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 6), апеляційний суд вважає, що постановлена Черкаського районного суду Черкаської області від 16.01.2025ухвала про повернення позовної заяви підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України (порушення норм процесуального права).
Керуючись ст. ст. 258, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в  :

апеляційну скаргу – задовольнити.
Ухвалу Черкаського районного суду Черкаської області від 16.01.2025 про повернення позовної заяви Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – скасувати.
Матеріали даної цивільної справи направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття, подальшому провадженню не перешкоджає та касаційному оскарженню не підлягає. 
Повну постанову складено 05.03.2025.

Суддя-доповідач                 

Судді