ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року	Львів	Справа № 140/4959/24 пров. № А/857/24720/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                   Коваля Р. Й.,
суддів                                                                       Гуляка В. В.,
                                                                                Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року (ухвалене за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку суддею Андрусенко О.О.) у справі № 140/4959/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Пекканіска” до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,

                                                    В С Т А Н О В И В :

У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Пекканіска” до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення (далі – ТзОВ “Пекканіска”) звернулося до Волинського окружного адміністративного суду із вказаним позовом та просило визнати протиправним та скасувати рішення про визначення коду товару від 06.11.2023 № КТ-UA205000-0060-2023.
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що вони не погоджуються з оскаржуваним рішенням та вважають, що віднесення відповідачем вказаних товарів до товарної позиції 8427 УКТ ЗЕД є необґрунтованим та суперечить правилам інтерпретації УКТ ЗЕД. Так виробником визначене призначення товару “підіймання” та ці підйомники не є навантажувачами (адже не обладнані штабелювальними пристроями) і за даними виробника не призначені для роботи на нерівній місцевості та не декларувалися з вилковим захватом (не мають застосувань - засобів, приладдя, кріплень, хватів) для фіксації та піднімання/перевезення вантажу), а також не є транспортними засобами та не пристосовані для перевезення людей або вантажу, що виключає їх класифікацію як візки. Зазначає, що митний орган лише здійснює контроль за вказаною ТзОВ “Пекканіска” у митній декларації класифікацією товарів за УКТ ЗЕД і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Між тим відповідач не складав протокол про порушення митних правил, а в мотивувальній частині оскаржуваного рішення не наведено підстав його прийняття.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про визначення коду товару від 06 листопада 2023 року № КТ-UA205000-0060-2023.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Пекканіска” судові витрати у сумі 7622,40 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, його оскаржила Волинська митниця, яка вважає, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, не надано належної юридичної оцінки доказам митниці, неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору. Тому просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою у позові відмовити повністю.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що наведений опис товарів у гр. 31 митної декларації не відповідає тим критеріям, які вказано у поясненнях до товарної позиції 8428, адже робоча висота заявленого до митного оформлення підйомника становить 15 м та 10, 08, 8,18 м відповідно, тобто є більшою ніж 1 метр, а сам процес піднімання здійснюється ножичним підіймальним механізмом з гідравлічним або електромеханічним приводом від дизельного генератора або стрілковим механізмом. Вказане, відрізняє такий підйомник від його механічних аналогів, на кшталт площадок, що підіймаються на висоту за допомогою згаданих вище лебідок та шківів, не кажучи вже про домкрати, висота піднімання яких є взагалі не значною.
Зазначає, що ці підйомники є візком з механічними підіймальними платформами, а тому не можуть відповідати тим поясненням, які зазначені до товарної позиції 8428909000.
Крім того, зважаючи на те, що позивач відніс ці товари до категорії машин, які функціонують за допомогою системи шківів, лебідок або домкратів, а натомість такі є стріловими та ножичними підіймальними механізмами з висотою підіймання 1 м або більше, що оснащені колесами, тобто є рухомими, самохідними механізмами, а не статичною конструкцією, вважаємо прийняте рішення про визначення коду товару від 06.11.2023 № КТ-UA205000-0060-2023 таким, що у повній мірі відповідає нормам митного законодавства України, а тому є законним та обґрунтованим.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційні скарги.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, 31.10.2023 ТзОВ “Пекканіска” подало до Волинської митниці МД № 23UA205050071432U0 для митного оформлення товару  “Площадки для підіймання людей та ведення малярних і будівельних робіт, вживані: підйомники Haulotte самохідні дизельні колінчастого типу, оснащені стріловим підіймальним механізмом - Haulotte H15SX серійний NCD109252, NCD109255 максимальна робоча висота -15м, довж.-4,18 м, шир.-2,25 м, вантажопідйомність - 500 кг, швидкість пересування 1,6 - 6 км/год, джерело живлення - дизельний двигун - 23 кВт. 2006 р. вип., кількість -2 шт.; Площадки для підіймання людей та ведення малярних і будівельних робіт, бувші у вжитку: підйомники Haulotte самохідні електричні, оснащені ножичним підіймальним механізмом: - Haulotte Compact 10N заводський N CE149812,N CE149967 максимальна робоча висота - 10,08 м, вантажопідйомність - 230 кг, довж. - 2,48 м, шир. - 0,81 м, швидкість пересування 1 - 3,5 км/год. 2013 р. вип. кількість - 2 шт.; - Haulotte COMPACT 8 HG957 заводський NCE150532, NCE150442 максимальна робоча висота - 8,18м, Вантажопідйомність - 350 кг, довж. - 2,48 м, шир. - 0,81 м, швидкість пересування 1 - 3,5 км/год. 2013 р. вип. кількість - 2шт.; Всього: 6шт., не для створення озброєння та ядерної зброї. Не має у своєму складі передавачі та приймачі. Конструктивно не призначений для безпечної фіксації, підіймання або перевезення вантажів, не є навантажувачем. Не призначений для перевезення людей. Не є транспортним засобом або візком. Виробник: Haulotte Group. Торговельна марка: Haulotte. Країна виробництва: FR ” (графа 31 з доповненнями). У графі 33 МД визначено код товарів згідно з УКТ ЗЕД 8428909000.
До митної декларації додано такі документи: зовнішньоекономічний договір від 10.01.2009 № 10/01-09, доповнення до зовнішньоекономічного договору від 05.08.2010 № 1 , від 01.02.2011 № 2, від 19.08.2011 № 3, від 15.11.2011 № 4, від 10.01.2013 № 5, від 10.06.2014 № 5/1, від 10.01.2015 № 6, від 31.12.2017 № 7; рахунок-фактуру (інвойс) від 26.10.2023 № М2000052; технічну документацію від 31.10.2023; декларацію про походження товару від 26.10.2023 № М2000052; автотранспорту накладну від 26.10.2023 №26102303; довідку про транспортні витрати від 27.10.2023 № 111; договір про перевезення від 25.04.2016 № 0114-01; копію митної декларації країни відправлення від 27.10.2023 № 23FІ000001030100Е5 (а. с. 111 - 122).

Волинська митниця 06.11.2023 прийняла рішення № КТ-UA205000-0060-2023, яким товар  № 1-1 класифікувала за кодом УКТЗЕД 8427201900 за описом: “Візки самохідні з дизельним двигуном внутрішнього згоряння, оснащені підіймальним обладнанням, що використовуються для підйому людей на будівництві, монтажних (малярних) роботах, бувші у використанні: підйомники “Haulotte” самохідні дизельні ножничного типу підвищеної прохідності - Haulotte H15SX, серійний NCD109252, NCD109255 максимальна робоча висота -15 м, транспортна довжина - 4,18 м, транспортна ширина - 2,25 м, вантажопідйомність - 500 кг, швидкість пересування 1,6 - 6 км/год, джерело живлення - дизельний двигун -23 кВт., рік виготовлення – 2006; торговельна марка: “Haulotte”; виробник: “Haulotte Group”, Франція” та товар № 1-1 класифіковано за кодом УКТ ЗЕД 8427101000 за описом “Візки самохідні з електричним двигуном, оснащені підіймальним обладнанням, що використовуються для підйому людей на будівництві, монтажних (малярних) роботах, вживані: підйомники «Haulotte» самохідні електричні акумуляторного типу, оснащені ножичним підіймальним механізмом - Haulotte Compact 10N заводський № CE149812, № CE149967 максимальна робоча висота - 10,08 м, вантажопідйомність - 230 кг, транспортна довжина - 2,48 м, транспортна ширина - 0,81 м, швидкість пересування 1 - 3,5 км/год., рік виготовлення 2013; - Haulotte COMPACT 8 HG957 заводський № CE150532, № CE150442, максимальна робоча висота - 8,18 м, вантажопідйомність - 350 кг, транспортна довжина - 2,48 м, транспортна ширина - 0,81 м, транспортна висота - 1,99 м, швидкість пересування 1 - 3,5 км/год., рік виготовлення 2013. Торговельна марка: “Haulotte”. Виробник: “Haulotte Group”, Франція”.

За результатами перевірки митної декларації 06.11.2023 Волинською митницею прийнято картку відмови в митному оформленні (випуску) товарів № UA205050/2023/033792 з тих причин, що прийняте рішення № КТ-UA205000-0060-2023.

Позивач, не погоджуючись із рішенням, звернувся до суду із цим позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що відповідач при прийняті оскаржуваного рішення від 06.11.2023 № КТ-UA205000-0060-2023 про визначення коду товару не надав повідомлення декларанту, в якому було б обґрунтовано наявність виявлених митницею порушень правил класифікації, як і доказів та висновків експертних досліджень на підтвердження відповідності товару саме товарній позиції 8427, а не 8428.

Статтею 257 МК України декларування товару для митного контролю та митного оформлення здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України та інших необхідних для цього відомостей (частина перша статті 257 МК України).

Частиною першою статті 69 МК України передбачено, що товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Згідно статті 67 МК України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

01.01.2023 набрав чинності Закон України від 19.10.2022 № 2697-IX “Про Митний тариф України”, статтею 1 якого встановлено Митний тариф України (групи 01-49; групи 50-97). Митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з УКТ ЗЕД.

Процедуру ведення УКТ ЗЕД визначено Порядком ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 №428 (далі - Постанова №428).

Згідно пункту 12 Порядку №428 пояснення до УКТ ЗЕД розробляються та затверджуються Держмитслужбою з урахуванням змін, які вносяться Всесвітньою митною організацією до пояснень до Гармонізованої системи та Європейським Союзом до пояснень до Комбінованої номенклатури. У разі потреби Держмитслужба розробляє пояснення до кодів товарів, що деталізовані на національному рівні.

На виконання положень статті 68 МК України, Порядку №428, наказом Державної митної служби України від 14.07.2020 № 256 затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Правилом 1 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД встановлено, що назви розділів, груп і підгруп наводяться лише для зручності користування УКТ ЗЕД; для юридичних цілей класифікація товарів в УКТ ЗЕД здійснюється виходячи з назв товарних позицій і відповідних приміток до розділів чи груп і, якщо цими назвами не передбачено іншого, відповідно до таких правил.
Пунктом 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД передбачено, що для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.
Пунктом 3 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД передбачено, що  у разі якщо згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prіma facіe) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:
(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;
(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;
(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.
Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються (пункт 4 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД).

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу щодо застосування Основних правил при віднесенні товару до тієї чи іншої позиції відповідно до УКТЗЕД, зокрема, але не виключно, у постанові від 20.06.2019 у справі № 826/7208/16, від 08.02.2022 у справі № 808/3175/16, від 31.01.2023 у справі № 808/2311/16 та ін.

Чинне законодавство, яке регулює правовідносини у сфері митної справи, встановлює єдиний порядок класифікації товарів для митного оформлення на території України, який здійснюється відповідно до вимог УКТ ЗЕД з урахуванням Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, Пояснень до УКТ ЗЕД, на основі характеристик товару, які є визначальними для його класифікації.

Згідно частини другої статті 69 МК України митні органи здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.
Відповідно до частини четвертої статті 69 МК України у разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.
Згідно абзацу першого частини п`ятої статті 69 МК України для цілей класифікації товарів під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
Частиною сьомої статті 69 МК України врегульовано, що рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими.

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 650 затверджено Порядок роботи митних органів при вирішенні питань класифікації товарів, що переміщуються через митний кордон України (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.07.2012 за №1085/21397; далі - Порядок № 650, зі змінами).
Пунктом 2 розділу 1 Порядку № 650 визначено, що контроль правильності класифікації товарів - перевірка відповідності опису товару та відповідного йому коду в митній декларації вимогам Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД під час проведення процедур його митного контролю та митного оформлення або після них.
Згідно пункту 1, 2 розділу ІІ Порядку № 650 посадові особи Підрозділу, ПМО здійснюють контроль правильності класифікації товарів під час виконання митних формальностей. Обсяг митного контролю, достатнього для забезпечення додержання правил класифікації товарів, визначається на підставі результатів застосування системи управління ризиками. Контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування відповідно до вимог Кодексу; відомостей про товар та код товару згідно з УКТ ЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, із врахуванням Пояснень до УКТ ЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, відповідно до вимог Кодексу.
Якщо посадова особа ПМО не може однозначно перевірити правильність класифікації товарів на підставі задекларованих відомостей, така посадова особа у паперовій або електронній формі надсилає повідомлення декларанту або уповноваженій ним особі про необхідність надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД. Строк надання додаткових документів та/або відомостей не має перевищувати 10 календарних днів з дня отримання такого повідомлення. У разі відмови у наданні або ненаданні додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД, у строк, встановлений пунктом 3 цього розділу, перевірка правильності класифікації товарів здійснюється за наявними документами та/або відомостями з використанням довідкової інформації (пункти 3, 4 розділу ІІ Порядку № 650).
Відповідно до пунктів 5, 6 розділу ІІ Порядку № 650 у разі надання додаткових документів та/або відомостей, які підтверджують задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД, у строк, встановлений пунктом 3 цього розділу, такі документи та/або відомості обов`язково враховуються під час перевірки правильності класифікації товарів, за результатами якої посадова особа ПМО: підтверджує задекларований код товару згідно з УКТ ЗЕД; або передає виконання митної формальності щодо перевірки правильності класифікації товарів за митною декларацією до Підрозділу.
Крім випадку, передбаченого абзацом третім пункту 5 цього розділу, передання виконання митної формальності щодо перевірки правильності класифікації товарів за митною декларацією здійснює ПМО: у складних випадках класифікації товарів; на вимогу Підрозділу або підрозділу митних компетенцій, у тому числі за результатами самостійного виявлення порушення правил класифікації товарів під час здійснення контролю правильності класифікації товарів, моніторингу митних декларацій, щодо яких посадові особи ПМО виконують митну формальність щодо перевірки правильності класифікації товарів; в інших випадках, передбачених законодавством України з питань митної справи.
Передання виконання митної формальності щодо перевірки правильності класифікації товарів за митною декларацією здійснює посадова особа ПМО за допомогою автоматизованої системи митного оформлення (далі - АСМО) шляхом оформлення запиту за формою, наведеною в додатку 3 до Порядку виконання митних формальностей (далі - Запит) (пункт 7 розділу ІІ Порядку № 650).
Посадова особа Підрозділу або підрозділу митних компетенцій у строк не більше 10 календарних днів з дня отримання Запиту здійснює класифікацію товарів, за результатами якої: підтверджує задекларований код товару згідно з УКТЗЕД; або приймає Рішення (пункт 9 розділу ІІ Порядку № 650).
Пунктом 15 розділу ІІ Порядку № 650 врегульовано якщо для вирішення питання класифікації товару виникає потреба у спеціальних знаннях з різних галузей науки, техніки, мистецтвознавства тощо або у використанні спеціального обладнання і техніки, митний орган може звернутися до спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, чи до його відокремленого підрозділу або іншої експертної установи (організації). Залучення спеціалізованого органу з питань експертизи та досліджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або іншої експертної установи (організації) здійснюється у разі виникнення: необхідності ідентифікації або лабораторної перевірки характеристик товарів, визначальних для їх класифікації; складних випадків класифікації товарів, вирішення яких потребує проведення досліджень.

Аналіз змісту наведених норм вказує на те, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає митну декларацію. Митний орган здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише в тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта. Повноваження митного органу щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 03.04.2018  у справі № 814/1256/17, від 20.06.2019 № 826/7208/16, від 07.07.2023 у справі №804/45/17.

Імпортований позивачем товар  було задекларовано за кодом УКТ ЗЕД 8428909000 (Iншi машини та пристрої для підіймання, переміщення, навантажування або розвантажування (наприклад, ліфти, ескалатори, конвеєри, канатні дороги): інше обладнання), а рішенням Волинської митниці від 06.11.2023 № КТ-UA205000-0060-2023 визначено код товару №1-1 – 8427201900 (Автонавантажувачі з вилковим захватом; інші навантажувачі та вазки, оснащені підіймальним чи вантажно-розвантажувальним обладнанням: інші навантажувачі та візки самохідні: з висотою підіймання 1 м або більше: інші), код товару №1-1 – 8427101000 (Автонавантажувачі з вилковим захватом; інші навантажувачі та візки, оснащені підіймальним чи вантажно-розвантажувальним обладнанням: навантажувачі самохідні та візки з електродвигуном: з висотою підіймання 1 м або більше).

Згідно Пояснень до УКТ ЗЕД “Розділ ХVІ. Група 84” у товарну позицію 8427 “Автонавантажувачі з вилковим захватом; інші навантажувачі, оснащені підіймальним чи вантажно-розвантажувальним обладнанням”, крім портальних навантажувачів і заводських візків, оснащених підіймальним краном (внутрішньозаводських автонавантажувачів, оснащених кранами) товарної позиції 8426, включаються внутрішньозаводські автонавантажувачі, оснащені підіймальним чи вантажно-розвантажувальним обладнанням.
Внутрішньозаводські автонавантажувачі цієї товарної позиції включають, наприклад:
(А) Автонавантажувачі з вилковим захватом та інші підіймальні навантажувачі  або штабелювальні навантажувачі:
(1) Автонавантажувачі з вилковим захватом з механічним приводом, які іноді бувають великих розмірів, підіймають вантаж на підіймальній каретці, що переміщається по вертикальній щоглі. Підіймальний механізм зазвичай розташовується перед водієм. Механізм призначений для підтримування вантажу під час руху і підіймання вантажу з метою його укладання або навантаження на транспортний засіб.
У цю групу також входять автонавантажувачі з бічним захватом, які призначені для навантаження і розвантаження довгомірних вантажів (балки, дошки, труби, контейнери і т. п.). Вони зазвичай оснащені платформою для утримання вантажу під час його перевезення на короткі відстані.
Підіймальний пристрій вищевказаних автонавантажувачів зазвичай приводиться в дію силовим блоком транспортного засобу і, як правило, передбачає оснащення різним спеціальним начіпним обладнанням (вилкові захвати, укосини, ковші, грейфери (захвати) і т. п.) відповідно до виду вантажу, що підлягає навантаженню.
(2) Інші штабелювальні пристрої, зазвичай встановлювані на навантажувачі, оснащуються платформами або вилками, які можуть підійматися та опускатися уздовж вертикальних опор за допомогою ручних лебідок або лебідок з приводом від двигуна чи рейкової системи. Вони використовуються для укладання мішків, ящиків, бочок і т. п.
Деякі типи штабелювальних машин, які працюють за тим же принципом, що й елеватори, включаються до товарної позиції 8428.
(B) Інші навантажувачі (візки), оснащені підіймальним або вантажно-розвантажувальним обладнанням.
До цієї групи входять: 1) Візки з механічними підіймальними платформами для технічного обслуговування електричних проводів, суспільних освітлювальних систем і т. п. (див. пояснення до товарної позиції 8426 щодо підіймальних платформ цього типу, установлених на вантажних автомобілях); 2) Інші візки, оснащені підіймальним або вантажно-розвантажувальним обладнанням, включаючи спеціально призначені для використання в деяких галузях промисловості (наприклад, у текстильній чи керамічної, молочний і т. п.).
До товарної позиції 8428 “Інші машини та пристрої для підіймання, переміщення, навантажування або розвантажування (наприклад, ліфти, ескалатори, конвеєри, канатні дороги)”, крім підіймальних та вантажо-розвантажувальних механізмів товарних позицій 8425-8427, включається широкий ряд машин для механічного переміщення матеріалів, товарів і т. п. (підіймання, переміщення по конвеєру, навантаження, розвантаження і т. п.). Вони включаються до цієї товарної позиції, навіть якщо спеціально призначені для застосування в будь-якій окремій галузі промисловості: у сільському господарстві, металургії і т. п.
До цієї товарної позиції входять підіймальні або вантажно-розвантажувальні (транспортувальні) машини, що зазвичай використовують системи шківів, лебідок чи домкратів, в яких велику питому вагу становлять статичні сталеві конструкції і т. п. Ці статичні елементи конструкцій (наприклад, пілони, спеціально призначені для канатних доріг, і т. п.) включаються до цієї товарної позиції, коли вони постачаються як частини більш-менш укомплектованої вантажно-розвантажувальної (транспортувальної) машини.
Згідно з додатковими поясненнями товарна категорія 8428 90 90 включає: 
1) рольганги або роликові конвеєри, з механічним приводом (приводні) або без нього, призначені для подачі вихідного матеріалу в кліть прокатного стану і видалення його з кліті або для транспортування заготовки від однієї кліті до іншої; 
2) обтискні валки з функціями, аналогічними функціям зазначених вище машин, які складаються з двох рядів валків, між якими проходять заготовки; 
3) охолоджувані рольганги, які розташовуються наприкінці ліній прокатних станів і здійснюють повільні пересування заготовок (наприклад, брусків або дроту), що дозволяють їй охолоджуватися в навколишньому повітрі; 
4) піднімальні або хитні столи для прокатних станів з декількома рядами валків, розташованих один над одним (тривалкові та чотиривалкові кліті); такий пристрій містить стіл, що хитається відносно осі, розташованої на найбільш далекому крайньому перетині прокатного стану; столи обладнані приводними роликами; після проходження через один комплект валків заготовка надходить на стіл, який потім нахиляється та вирівнюється відносно наступного комплекту валків, між якими заготовка проштовхується за допомогою приводних роликів; 
5) шлепери прокатних станів з рівнобіжними клітями для переміщення, наприклад, брусків від роликового столу першої кліті до роликового столу другої кліті; 
6) хитні пристрої та пристрої для кантування; 
7) механізми, що розроблені для дистанційного маніпулювання високорадіоактивними речовинами.

Згідно з Основними правилами інтерпретації УКТ ЗЕД критеріями розмежування товарних позицій (перші чотири знаки) за УКТ ЗЕД є не лише характеристики товару, а й функції та призначення, що виконує товар.
Відповідно до контракту від 10.01.2009 № 10/01-09 купівлі-продажу, укладеного між ТзОВ “Пекканіска” (покупець) та компанією Pekkaniska Оу (Фінлядія) (продавець), його предметом є знаряддя для будівельних робіт та запчастин.

За змістом інвойсу від 26.10.2023 № 2000052 сторони на умовах контракту погодили поставку площадок для підіймання людей та введення малярних і будівельних робіт типів Haulotte Н15SХ, Haulotte Compact 8 та Haulotte Compact 10N.
Тип та призначення машин/пристроїв (основні споживчі характеристики товару) зазначено в інвойсі продавця. Відомості про технічні характеристики товару, які визначені виробником, долучалися до митної декларації та є доступними в мережі Інтернет та на сайті виробника Haulotte Group.
В інвойсі від 26.10.2023 № 2000052 призначення товару (площадки для підіймання людей та введення малярних і будівельних робіт), а також технічні характеристики, ці підйомники не обладнані штабелювальними пристроями та у них відсутній вилковий захват (тобто вони не є навантажувачами). 
А до товарної позиції 8427 “Автонавантажувачі з вилковим захватом; інші навантажувачі та візки, оснащені підіймальним чи вантажно-розвантажувальним обладнанням” нагадаємо включено автонавантажувачі, інші підіймальні навантажувачі,  штабелювальні навантажувачі, для яких характерним є те, що вони призначені для підтримування вантажу під час руху і його підіймання з метою укладання або навантаження на транспортний засіб. 
При цьому автонавантажувачі з вилковим (бічним) захватом оснащені платформою для утримання вантажу під час його перевезення на короткі відстані та призначені для навантаження і розвантаження довгомірних вантажів; інші штабелювальні пристрої (встановлювані на навантажувачі) оснащуються платформами або вилками (для укладання мішків, ящиків, бочок і ін.), які підіймаються/опускаються уздовж вертикальних опор за допомогою ручних лебідок або лебідок з приводом від двигуна чи рейкової системи; візки з механічними підіймальними платформами (для технічного обслуговування електричних проводів, суспільних освітлювальних систем) або інші візки, оснащені підіймальним або вантажно-розвантажувальним обладнанням, також мають основне призначення - підіймання, навантаження/розвантаження.
До товарної позиції 8428 “Інші машини та пристрої для підіймання, переміщення, навантажування або розвантажування (наприклад, ліфти, ескалатори, конвеєри, канатні дороги)” також віднесено багатофункціональні машини.

Згідно пункту 3 Пояснень до групи 84 (8401-8429) розділу XVI УКТ ЗЕД комбіновані машини (комбайни), які складаються з двох або більше машин, що становлять єдиний агрегат, та інші машини, призначені виконувати дві чи кілька доповнювальних або не пов`язаних між собою різних функцій, повинні класифікуватися за тією машиною, або основною функцією, яка є головною у цьому виробі, якщо в контексті не зазначене інше.

У Поясненнях до розділу XVІ (VІ. Багатофункціональні машини і комбіновані машини (комбайни) (Примітка 3 до цього розділу) вказано, що загалом багатофункціональні машини класифікуються за основною функцією цієї машини. Якщо неможливо визначити основну функцію і якщо, як передбачено в Примітці 3 до цього розділу, у контексті не зазначено інше, слід застосовувати Правило 3 в) Основних правил інтерпретації класифікації товарів; це, зокрема, стосується багатофункціональних машин, які потенційно можуть бути розглянуті в товарних позиціях 8425 - 8430, у товарних позиціях 8458 - 8463 або в товарних позиціях 8470 - 8472.

Призначення товару (підйомників), митне оформлення яких здійснювалося за МД №23UA205050071432U0 від 31.10.2023, визначене виробником - підіймання людей для малярних і будівельних робіт, що є його основною функцією. Підйомники за даними виробника не призначені для роботи на нерівній місцевості, для перевезення людей чи вантажу (на відміну від візків) та не мають жодних пристосувань (захватів, приладів, кріплень, хватів) для фіксації та піднімання/перевезення вантажу.

Апеляційний суд звертає увагу, що позивачем неодноразово декларувався ідентичний чи аналогічний товар (був оформлений у вільний обіг) за кодом УКТ ЗЕД 8428909000, тобто таким, який був зазначений ним на спірні товари: МД № UA100040/2019/295974 від 23.07.2019, МД № UA100110/2020/603639 від 22.05.2020, МД № UA100110/2020/600764 від 30.01.2020, МД № UA100110/2020/604289 від 22.06.2020, МД № UA100110/2020/604445 від 30.06.2020, МД № UA100040/2019/297501 від 08.10.2019, МД № UA100110/2020/605140 від 24.07.2020, МД № UA100110/2020/605659 від 10.08.2020  (а. с. 33 - 43). 

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень у судовому порядку скасовано рішення Київської митниці Держмитслужби від 22.10.2021 № KT-UA100000-0104-2021, яким код товару Haulotte Compact 10N HG797, ввезеного за тим же зовнішньоекономічним договором (контрактом) купівлі-продажу товарів від 10.01.2009 № 10/01-09, що й у розглядуваному випадку, змінено з 8428909000 згідно з УКТ ЗЕД  на 8427101000 (рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08.08.2022 у справі №640/2775/22 є у вільному доступі). 
Наведене спростовує доводи відповідача у відзиві на позов про відсутність фактів судового оскарження класифікаційних рішень до суду та їх законність і згоду позивача з проведеною зміною коду товару.

Відтак, приймаючи спірне рішення, відповідач змінив опис товару та класифікував його за іншим кодом УКТ ЗЕД, не навівши у рішенні підстав та мотивів для вчинення таких дій, зокрема, порушень з боку позивача.  

Верховний Суд у постанові від 03.04.2018 у справі № 814/1256/17 вказував на безпідставності спірного рішення митного органу внаслідок недоведення останнім наявності підстав для зміни коду товару за власною ініціативою в межах процедури митного оформлення.

Верховний Суд у постанові від 17.04.2018 у справі № 810/2823/17 (справа щодо оскарження рішення митного органу про визначення коду товару) зазначив, що відповідачем не доведено правомірність своїх дій щодо самостійного визначення коду товару, оскільки жодного експертного дослідження митним органом не проводилося, а методичні рекомендації Державної фіскальної служби України не є законною підставою для зміни коду товару.

При прийняті оскаржуваного рішення від 06.11.2023 № КТ-UA205000-0060-2023 про визначення коду товару відповідач також не надано повідомлення декларанту, в якому було б обґрунтовано наявність виявлених митницею порушень правил класифікації, як і доказів та висновків експертних досліджень на підтвердження відповідності товару саме товарній позиції 8427, а не 8428.

За таких обставин, судова колегія апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що рішення про визначення коду товару від 06.11.2023 № КТ-UA205000-0060-2023 є необґрунтованим, та таким, що прийнято без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Стосовно понесених позивачем витрат зокрема на правову допомогу, колегія суддів апеляційного суду зазначає таке.

Відповідно до статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

Отже, наведеними вище правовими нормами встановлено, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Суд першої інстанції в повній мірі дослідив надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу та враховуючи складність справи, керуючись критерієм реальності адвокатських витрат та розумністю їхнього розміру, конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, дійшов правильного висновку про зменшення розміру заявлених витрат з 10000 грн до 5200 грн.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що з врахуванням наведених вище критеріїв, співмірною із наданими адвокатом послугами на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 01.01.2020 є сума 5200 грн.

Решта доводів апеляційної скарги на законність рішення суду першої інстанції не впливають та висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак не потребують додаткового аналізу.

Разом з тим, Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
У рішенні по справі Звежинський проти Польщі (Заява № 34049/96) від 19.06.2001 Європейський суд з прав людини підкреслив, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно (див. цит. вище рішення у справі «Беєлер проти Італії»). Крім того, як охоронець громадського порядку держава має моральне зобов`язання бути взірцевою, вона повинна стежити за тим, щоб такими були й державні органи, що захищають публічний порядок (пункт 73).
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що відповідач не довів належними доказами правомірності прийнятого рішення про коригування митної вартості товарів, що має наслідком задоволення позову шляхом визнання протиправним і скасування такого рішення.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.   

Керуючись ст. ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

                                                      П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2024 року в справі № 140/4959/24 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин