П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
------------------------
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/2889/24	

Категорія:106000000          Головуючий в 1 інстанції: Катаєва Е.В.
          Місце ухвалення: м. Одеса
          Дата складання повного тексту:26.02.2024 р.

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого           - Бітова А.І.
суддів                     - Лук`янчук О.В.
- Ступакової І.Г.

у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, справа розглянута згідно п.1 ч.1 ст. 311 КАС України,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової частини (далі - в/ч) НОМЕР_1 про:
-          визнання протиправною бездіяльності в/ч НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 вересня 2018 року по 26 грудня 2023 року включно; 
-          зобов`язання в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 вересня 2018 року по 26 грудня 2023 року у сумі 563 989,08 грн.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - повернуто позивачу без розгляду.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування судового рішення в (ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року) зв`язку з тим, що воно постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального та з порушенням норм процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги:
-          у позовній заяві зазначено поштову адресу: АДРЕСА_1 . По даній адресі ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року не надходила. Разом з цим у позовній заяві заначено електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1 На вказану електронну пошту ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року не надходила. У позовній заяві зазначений контактний номер телефону. На вказаний контактний номер телефону повідомлень про винесення ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року не надходило;
-          натомість Одеський окружний адміністративний суд виніс ухвалу від 31 січня 2024 року та направив її у невідомому нікому напрямку, яка логічно не була ніким отримана та повернулась до Одеського окружного адміністративного суду. При цьому даний невідомий нікому напрямок Одеським окружним адміністративним судом прийнятий як "належний спосіб" повідомлення позивача про ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року;
-          для оформлення нової довіреності позивач був вимушений просити ротацію у командування в/ч та повертатись до Одеси для формування нової довіреності, враховуючи направлення ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у невідомому напрямку, що унеможливило її отримання, виконати її вимоги позивач не мав можливості.
З матеріалів справи колегія суддів встановлює наступні обставини.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року адміністративний позов ОСОБА_1 до в/ч НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишено без руху, та повідомлено позивача про необхідність в десятиденний строк з дня отримання ухвали усунути недоліки та роз`яснено, що в іншому випадку позов буде повернутий позивачу.
В мотивувальній частині ухвали від 31 січня 2024 року суд першої інстанції вказує, що позивач недобросовісно користується наданими йому правами, не виконує свій обов`язок щодо поваги до суду, зокрема, щодо виконання вимог ст.160,161 КАС України при зверненні до суду з даним позовом.
Так, в позові позивач вказував не свою електронну адресу та номер телефону, а електронну адресу та номер телефону ОСОБА_2 , якій за даними автоматизованої системи діловодства суду за багатьма справами виступає представником позивачів. Згідно з поштовим конвертом позов відправлений до суду ОСОБА_2 . Позивач просив зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04 вересня 2018 року по 26 грудня 2023 року у сумі 563 989,08грн.
Позивач вказував загальну суму отриманою при звільненні як грошове забезпечення та індексацію (на виконання рішення суду), проте не надає належних доказів отримання всіх сум при звільненні (належним чином засвідченої копії довідки) для вірного обчислення частки заборгованості.
Позивач надав до суду копію наказу №211 від 03 вересня 2018 року про його звільнення з в/ч НОМЕР_1 у зв`язку з вибуттям до нового місця служби до в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_2 , а також довідку від 08 червня 2022 року про знаходження його на службі у в/ч НОМЕР_3 з 28 березня 2022 року по теперішній час, проте не надає відповідних належних доказів щодо його служби у в/ч НОМЕР_2 .
Ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року направлена на поштову адресу позивача та повернута відділенням поштового зв`язку з відміткою, що адресат за вказаною адресою відсутній.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що ухвала Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року направлена на поштову адресу позивача та повернута відділенням поштового зв`язку з відміткою, що адресат за вказаною адресою відсутній. З урахуванням викладеного та у зв`язку з відсутністю інших засобів зв`язку з позивачем, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення позову у відповідності до п.1 ч.4 ст.169 КАС України (позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк).
Колегія суддів вважає ці висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 6-12, п.6 ч.5 ст. 44, ст. 77, п.1 ч.4 ст. 169, ч.11 ст. 126, п.п.4, 5 ч.6, ч.11 ст. 251 КАС України.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, виходячи з наступного.
Відповідно ч.11 ст. 251 КАС України у разі відсутності в учасника справи електронного кабінету судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом із повідомленням про вручення.
Згідно п.п.4, 5 ч.6 ст. 251 КАС України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Частиною 11 ст. 126 КАС України встановлено, що в разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.
Враховуючи вищенаведені правові норми діючого законодавства, застосовуючи аналогію закону до спірних правовідносин ч.11 ст. 126 КАС України та ч.1 ст. 131 КАС України, колегія суддів доходить висновку, що направлена ухвала суду від 31 січня 2024 року за поштовою адресою, самостійно вказаною позивачем у позові ( АДРЕСА_1 ), повернута з незалежних від суду причин, тому позивач є таким, що належним чином повідомлений про залишення його позову без руху.
Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на правовий висновок Верховного Суду викладений в ухвалі від 28 березня 2023 року у справі №215/3604/20 відповідно до якого, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому і т. п., з врахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій.
З матеріалів справи вбачається, що ухвала суду першої інстанції від 31 січня 2024 року було відправлено судом на адресу яка вказана у позові - АДРЕСА_1 , та повернулася до суду з відміткою "адресат відсутній".
Враховуючи ці обставини, та вищенаведені норми процесуального Закону а також правову позицію Верховного Суду колегія суддів вважає, що, в даному випадку, є підстави вважати, що повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуто органами зв`язку з позначкою "адресат відсутній" є належним доказом виконання судом першої інстанції обов`язку щодо повідомлення позивача про вчинення судом певних процесуальних дій, а саме винесення ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року про залишення позову без руху.
Відповідно п.6 ч.5 ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.
З матеріалів справи вбачається, що у межах встановленого судом першої інстанції строку, а також станом на день постановлення оскарженої ухвали недоліки позовної заяви усунуті не були.
Пунктом 1 ч.4 ст. 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить до висновку, що у суду першої інстанції були підстави для повернення позовної заяви ОСОБА_1 .
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини спірного питання та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують, відповідно, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Судові витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 311, п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322, 325, ч.2 ст. 328, ст. 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 січня 2025 року.

Головуючий:                                                                                                     Бітов А.І.

Суддя:                                                                                                     Лук`янчук О.В.

Суддя:                                                                                                     Ступакова І.Г.