КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И 
15 січня 2025 року
м. Київ
провадження №22-ц/824/2736/2025
Київський апеляційний суд  у складі колегії суддів  судової палати з розгляду цивільних справ  головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),
суддів - Приходька К. П., Гаращенка Д. Р.,
при секретарі Мудрак Р. Р.
за участі: позивача ОСОБА_1 , та в інтересах адвоката Гарбар М. Л., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 та адвоката Гарбар Марини Леонтіївни, яка діє в його інтересах,
на рішення Дарницького районного суду міста Києва у складі судді Коренюк А. М.
від 14 серпня 2024 року
у цивільній справі № 753/4681/24 Дарницького районного суду міста Києва
за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_2 
про часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами та про зменшення розміру аліментів,
В С Т А Н О В И В:
В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів та  часткове звільнення від сплати заборгованості за аліментами, в обґрунтування якого вказував, що на підставірішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.03.2012 з нього стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 25.11.2011  й до досягненням дитиною повноліття. На час прийняття вищевказаного рішення суд виходив з того, що він мав одну дитину, проте на сьогодні у нього змінилися сімейний та матеріальний стани, а саме: 20.06.2015 він одружився та ІНФОРМАЦІЯ_2   у нього народилася друга дитина - син ОСОБА_4 , матір якого, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті дружини син ОСОБА_4 знаходиться на його одноособовому утриманні, що впливало на його можливості сплачувати визначену судовим рішенням частку аліментів - 1/3 від його заробітку (доходу) щомісячно.
Вважає, що  з урахуванням змін у його сімейному та матеріальному станах, визначений судом розмір аліментів є надмірним й обтяжливим, який просить зменшити з 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частину.
Окрім того, у порядку виконання рішення суду від 23.03.2012  про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має заборгованість станом на 01.10.2023 у розмірі 94 739 грн 50 коп. Вказаний розрахунок заборгованості проведений державним виконавцем, позивачем  не оспорюється, водночас, зважаючи, що такий борг, а саме більша його частина, виникли в період 2021-2023 роки й становить у суму 67 830 грн 50 коп., унаслідок того, що він у цей час мав мінімально визначений заробіток, не працював. За новим місцем роботи наразі з нього стягуються, як аліменти за вказаним рішенням суду у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), так й заборгованість по аліментам. Оскільки такі обставини ставлять його у скрутне матеріальне становище при утриманні ще й іншої дитини - сина ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 2 ст.197 СК України просив частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, нарахованими державним виконавцем Таращанського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні НОМЕР_1, яка становить 94 739 грн., зменшивши її розмір на суму заборгованості, яка виникла у 2021-2023 роках - 67 830 грн. 50 коп.
Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року позов задоволено частково.
Зменшено розмір аліментів, які стягуються з  ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.03.2012, з 1/3 частини на частину його заробітку/доходу щомісячно до повноліття дочки, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
У решті вимог -відмовлено.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 605 грн 60 коп. судового збору.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 та адвокат Гарбар М. Л., яка діє в його інтересах, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просять рішення суду скасувати в частині відмови у частковому звільненні від сплати заборгованості за аліментами, нарахованих державним виконавцем Таращанського ВДВС у Білоцерківському районі  Київської області Центрального міжрегіонального управління  Міністерства юстиції (м. Київ) у ВП НОМЕР_1, яка становить 94 739 грн 50 коп., зменшивши її на суму заборгованості, яка виникла у 2021-2023 роках та становить 67 830 грн. 50 коп. вимог про зменшення заборгованості та ухвалити нове рішення про зменшення заборгованості по аліментах що становить 94 739, 50 грн на 67830, 50 грн.
Зауважували, що стаття 197 СК України не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання  про те чи мають обставини, на які посилається  платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку, вирішує суд. Вказували, що суд поспішно поставився до вирішення справи, не надавши належної оцінки обставинам справи через призму об`єктивності та істотності обставин у випадку життєвих обставин позивача у даній справі.
Вважали, що саме збіг всіх зазначених позивачем обставин, більшість з яких з незалежних від його волі обставин, в їх сукупності, в період з 2021-2023 роки вплинули на виникнення  більшої частини від загальної суми заборгованості по сплаті аліментів. Позивач просто не мав можливості сплачувати аліменти у повному розмірі. Зазначені обставини для позивача є такими, які мають істотне значення  та можуть бути підставою для часткового звільнення від сплати вказаної заборгованості по аліментах. Не можна вважати ухиленням від сплати аліментів через  неможливість їх виплати у повній мірі через об`єктивно складні обставини у зазначений  період.
У поданому відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на безпідставність доводів, викладених в ній, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним.
Зазначала, що у зв`язку з неналежним виконанням позивачем рішення суду про стягнення аліментів, утворилася заборгованість, яка на сьогоднішній день є непогашеною.
Окрім того, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.11.2023 у справі №753/16346/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 91 739,15 грн. Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким зменшити суму неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на дату звернення до суду з вказаним відзивом, Київським апеляційним судом справу ще не розглянуто.
Наголошувала на тому, що позивачу було достеменно відомо про рішення суду від 23.03.2012 про стягнення з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.11.2010 і до досягнення дитиною повноліття. Так само, достеменно відомо про те, що Голосіївським ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-670/12 від 18.07.2012, виданого на підставі вказаного рішення.
Окрім того, посилалась на те, що Таращанським районним судом видано судовий наказ від 22.01.2021 у справі № 379/22/21, за яким з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі однієї чверті його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11.01.2021. 
В судовому засіданні позивач та в його інтересах адвокат Гарбар М. Л., підтримали подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомили.
Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення позивача ОСОБА_1 , та в його  інтересах адвоката Гарбар М. Л., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на неї, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23.03.2012, яке набуло чинності, з позивача стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 25.11.2011 й до досягненням дитиною повноліття (а.с. 8-10).
Задовольняючи позов в частині зменшення розміру аліментів, стягнутих з позивача, суд першої інстанції, з врахуванням дійсних обставин справи таких як зміна сімейного стану позивача та кількість утриманців позивача - двоє дітей (дочка ОСОБА_3 , син ОСОБА_4 ), потреби дітей та їх стан здоров`я, вважав за необхідне зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на утримання його дочки  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за рішенням суду з 1/3 частини від його заробітку (доходу) щомісячно на частини від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набранням чинності цього рішення суду, й до досягнення дочкою повноліття, тим самим досягнувши принципу рівності прав обох дітей на утримання їх батьком.
Суд вважав, що визначена частка аліментів є прийнятною як для стягувача, так й платника аліментів, з урахуванням прав малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , й відповідно до законодавчо визначених до стягнення з платника аліментів часток на одну дитину - одна чверть, на двох дітей - одна третина, вважав, що змінена частка аліментів з 1/3 на в цілому забезпечить права дочки ОСОБА_3 на її утримання з боку батька, й жодним чином не порушить її право на аліменти.
Рішення  суду в цій частині не оскаржується, а тому не містить обов`язкових підстав для його перегляду  апеляційним судом.
Відмовляючи в задоволенні позову в частині звільнення позивача  від сплати заборгованості  за аліментами, нарахованими державним виконавцем Таращанського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у виконавчому провадженні НОМЕР_1, яка становить 94 739 грн, шляхом її зменшення на суму заборгованості, яка виникла у 2021-2023 роках - 67 830 грн 50 коп. суд першої інстанції виходив з того, що позивач не навів жодної підстави, яка слугувала б виникненням у нього  права на часткове звільнення  від сплати заборгованості по аліментам. Суд вважав, що позивач як платник аліментів, зважаючи на покладений на нього законом обов`язок сплачувати такі аліменти, як громадянин, вправі обирати ту роботу, яка не буде оплачуватись мінімально визначеним розміром, дбати, зважаючи на його працездатний вік й фізичні можливості, про виконання вказаного обов`язку перед дитиною, проте, зважаючи на докази, надані стороною відповідача, вказують на протилежне - свідоме створення штучних умов для ухилення від сплати аліментів.
Колегія суддів не в повному обсязі погоджується з таким висновком суду, з огляду на наступне.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 22 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» суд, у випадках передбачених ст. 197 СК України, може частково або повністю звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.
Частиною другою статті 197 СК України передбачено, що за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.
Зазначена правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.
Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі №381/1553/19-ц та у постанові Верховного Суду від 30 березня 2023 року у справі №509/5304/20.
Отже, суд може, за передбачених статтею 197 СК України умов, повністю або частково звільнити платника аліментів від сплати заборгованості.
Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Звільнення від сплати заборгованості по аліментам на малолітню дитину повинно мати місце лише у виключних випадках.
Матеріалами справи підтверджується, що постановою старшого державного виконавця Голосіївського ВДВС у м. Києві від 19 липня 2012 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 2-670/12, виданого Дарницьким районним судом міста Києва 18 липня 2012 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів (а.с. 11).
Судом також встановлено, що позивач є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мати якого - ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Син ОСОБА_4 проживає разом з відповідачем  (а.с. 15-17).
Як вбачається з відомостей з реєстру застрахованих осіб Пенсійного фонду України (форма ОК-7), ОСОБА_1 з травня 2018 року не мав постійного заробітку. Відповідно до довідки Білоцерківської філії Київського обласного центру зайнятості від 19 жовтня 2023 року позивач був зареєстрований як безробітний та отримував допомогу по безробіттю з 11 лютого 2021 року по 9 грудня 2021 року (а.с. 18-21).
Згідно з даних Єдиного державного реєстру судових рішень, які є у відкритому доступі, змінюючи рішення Дарницького районного суду міста Києва від 23 листопада 2023 року та  зменшуючи розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , з 91 739 грн 15 коп. до 30 000 грн, Київський апеляційний суд у постанові від 18 жовтня 2024 року зазначив, що відповідач у період з травня 2018 року по вересень 2023 року майже кожного місяця сплачував аліменти на дочку ОСОБА_3 , хоча і не у повному розмірі, визначеному рішенням суду.
Отже, упродовж 2021-2023 року після зміни сімейного і матеріального стану позивач не відмовився від виконання своїх батьківських обов`язків й у зв`язку з відсутністю стабільного заробітку сплачував аліменти на утримання доньки частково.
Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів вважає, що заборгованість зі сплати аліментів виникла в силу об`єктивних обставин, якими є у тому числі смерть матері сина ОСОБА_4 й необхідністю утримувати таку дитину позивачем одноосібно.
Водночас стягнення з позивача судовим рішенням пені за несвоєчасну та неповну сплату аліментів, підтверджує наявність його вини у виникненні заборгованості, з огляду на що колегія суддів не вбачає підстав для повного звільнення від заборгованості по сплаті аліментів. 
Разом з тим, приймаючи до уваги збіг життєвих обставин позивача, що мають істотне значення, колегія суддів вважає за можливе звільнити позивача від сплати заборгованості частково, зменшивши її розмір за період з 01.06.2021 (від місяця наступного за смертю   ОСОБА_5 ) до 01.10.2023, що відповідно до розрахунку державного виконавця Таращанського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління  Міністерства юстиції (м. Київ) у ВП №НОМЕР_1становить 66 775 грн 50 коп.,  пропорційно до частки розміру аліментів з 1/3 до - на 16 6693 грн 88 коп., тобто до 50 081 грн 63 коп.
Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині щодо відмови у задоволенні позовних вимог про звільнення від сплати заборгованості, ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та підлягає скасуванню з підстав, визначених ст. 376 ЦПК України, із ухваленням у відповідній частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог та зменшення розміру заборгованості  по аліментах за період з 01 червня 2021 року по 01 жовтня 2023 року з 66 775 грн 50 коп. до 50 081 грн 63 коп.
В іншій частині рішення суду слід  залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 та адвоката Гарбар Марини Леонтіївни, яка діє в його  інтересах, задовольнити частково.
Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 14 серпня 2024 року в частині відмови звільнення ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах, нарахованих державним виконавцем Таращанського ВДВС у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління  Міністерства юстиції (м. Київ) у ВП НОМЕР_1, яка становить 94739 грн 50 коп., шляхом зменшення її з на суму заборгованості, яка виникла у 2021-2023 роках та становить  67830 грн 50 коп. - скасувати.
Постановити в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір заборгованості з 01 червня 2021 року по 01 жовтня 2023 року з 66 775 грн 50 коп. до 50 081 грн 63 коп.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.
 
Повний текст постанови складений 31 січня 2025 року.
 
Судді:                                                                                                                      Є. П. Євграфова
 
                                                                                                                                 Д. Р. Гаращенко
 
                                                                                                                                 К. П. Приходько