29.01.25
22-ц/812/200/25
Єдиний унікальний номер судової справи: 472/1216/23
Номер провадження 22-ц/812/200/25 Суддя - доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2025 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:
головуючого - Крамаренко Т.В.,
суддів - Локтіонової О.В., Ямкової О.О., 
із секретарем судового засідання - Колосовою О.М.,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_1 , подану в його інтересах, адвокатом Венделем Олегом Михайловичем
на рішення Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2024 року ухваленого під головуванням судді - Орленко Л.О., в приміщенні того ж суду по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі - ПАТ «СК «УСГ») до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування, 

в с т а н о в и л а:

У грудні 2024 року ПАТ «СК «УСГ» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування.
Позов обґрунтовано тим, що 12 лютого 2021 року між ПАТ «СК «УСГ» (страховик) та ОСОБА_2 (страхувальник) було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0412-21-00019, предметом страхування якого став автомобіль «Renault Premium 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
12 серпня 2021 року о 09-10 год у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, в Саксаганському районі, по вул. Генерала Радієвського, 45, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Renault Premium 300», реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , та автомобіля «Scania R480» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 .
Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2022 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.
За заявою Страхувальника ( ОСОБА_2 ), ПАТ «СК «УСГ» страховим актом № ССКА-7842 від 17 вересня 2021 року вказану ДТП визнало страховим випадком та визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля у сумі 39 140 грн. 
На виконання умов Договору страхування ПАТ «СК «УСГ» виплатило страхове відшкодування потерпілій особі в сумі 39 140 грн, а саме: частину в розмірі 9 775 грн зараховано в рахунок несплаченої частини страхових платежів, а іншу частину в розмірі 29 365 грн перераховано на оплату відновлювального ремонту ФОП ОСОБА_3 . 
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 станом на час ДТП була застрахована за полісом № 201405285 в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп».
ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за заявою позивача здійснило виплату у розмірі 18 418,75 грн. 
Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути на свою користь з ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням у розмірі 20 721,25 грн ( 39 140 грн - 18 418,75 грн), а також 2 684 грн судового збору.
25 грудня 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Вендель О.М. подав відзив на позов, в якому вказував, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно - правової відповідальності. Згідно полісу ПрАТ «УСК» Княжа Вієнна Іншуранс Груп» № ЕР-201405285 від 01 жовтня 2020 року страхова сума за шкоду, заподіяну майну, складає 130 000 грн. Приймаючи до уваги, що зазначеним страховим випадком потерпілому ОСОБА_2 спричинено шкоду у розмірі 39 140 грн, яка не перевищує страхової суми, передбаченої Полісом, то належним відповідачем у даній справі є страхова компанія - ПрАТ «УСК» Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а відтак вимоги до ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
У відповіді на відзив, представник позивача - адвокат Сечко С.В. вказував про те, що оскільки на момент ДТП строк експлуатації автомобіля «Renault Premium 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 перевищував 7 років ( 2009 року випуску) то ПрАТ «УСК» Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ПАТ «СК «УСГ» з урахуванням зносу транспортного засобу. 
Рішенням Веселинівського районного суду Миколаївської області від 29 жовтня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «СК «УСГ» суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 20 721,25 грн та 2 684 грн судового збору.
Рішення суду мотивовано тим, що правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, відповідно до положень статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» є суброгацією. Позивачем було підтверджено, що потерпіла особа понесла витрати на ремонт пошкодженого автомобіля в розмірі 39 140 грн, а тому відповідач, який відповідальний за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Враховуючи, що ОСОБА_1 та його представник - адвокат Вендель О.М. не надали суду доказів відсутності вини відповідача у завданій шкоді, так само як і не надали доказів того, що сума відшкодування є завищеною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Вендель О.М. посилаючись на незаконність рішення суду просив його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не враховано, вимоги ст.1194 ЦК України, згідно якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Ліміт відповідальності страховика - ПрАТ «УСК» Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом №201405285 від 30 жовтня 2020 року складає 130 000 грн, тоді як розмір завданої шкоди складає 39 140 грн, що не перевищує зазначений ліміт, а відтак вимоги до ОСОБА_1 не підлягають задоволенню. Крім того, судом не враховано правові висновки, викладені в Постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц, від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17, від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, від 17 серпня 2022 року у справі №761/15232/18 від 16 листопада 2022 року у справі №335/2566/18 від 25 листопада 2024 року у справі №910/1630/24. 
Представник ПАТ «СК «УСГ» - адвокат Сечко С.В. у відзиві на апеляційну скаргу просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на її необґрунтованість.
За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.
Таким вимогам закону оскаржуване рішення в повній мірі відповідає.
З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 12 лютого 2021 року між ПАТ «СК «УСГ» (страховик) та ФОП ОСОБА_2 (страхувальник) укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28-0412-21-00019 (надалі – Договір страхування) предметом страхування якого став автомобіль «Renault Premium 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 5-6).
12 серпня 2021 року о 09-10 год у місті Кривий Ріг Дніпропетровської області, в Саксаганському районі, по вул. Генерала Радієвського, 45, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «Renault Premium 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , та автомобіля «Scania R480», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_1 .
Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2022 року ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с. 14).
16 серпня 2021 року Страхувальник ФОП ОСОБА_2 звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування у зв`язку з чим складено Акт огляду пошкодженого транспортного засобу «Renault Premium 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 від 12 серпня 2021 року (а.с.15).
Згідно з рахунком-фактурою № 110921 від 11 вересня 2021 року ССКА 7942, виконаним ФОП ОСОБА_3 який є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вартість ремонтних робіт транспортного засобу «Renault Premium 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 39 140 грн (а.с. 21),
Відповідно до розрахунку страхового відшкодування від 17 вересня 2021 року, вартість ремонту транспортного засобу «Renault Premium 300», з реєстраційним номером НОМЕР_1 , становить 39 140 грн (а.с. 22, зв.).
17 вересня 2021 року ПАТ «СК «УСГ» складено Страховий акт № ССКА-7842, в якому встановлено розмір страхового відшкодування, який підлягає до виплати страхувальнику - 39 140 грн (а.с.22). 
Позивачем на підставі розрахунку страхового відшкодування та Страхового акту № ССКА-7842 від 17 вересня 2021 року відшкодовано страхувальнику витрати на ремонт в сумі страхового відшкодування в розмірі 39 140 грн, а саме: 9 775 грн - зараховано в рахунок несплаченої частини страхових платежів, а 29 365 грн. - перераховано на оплату відновлювального ремонту ФОП ОСОБА_3 , що підтверджується платіжним дорученням № 24701 від 17 вересня 2021 року (а.с. 23).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 станом на час ДТП була застрахована за полісом № ЕР - 201405285 в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», за умовами якого ліміт відповідальності за шкоду, заподіяному майну - 130 000 грн, розмір франшизи становить 2 600 грн (а.с. 135). 
ПАТ «СК «УСГ» звернулося до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з заявою про виплату страхового відшкодування на суму 39 140 грн, але останнє здійснило виплату за вирахуванням зносу автомобіля та франшизи в розмірі у розмірі 18 418,75 грн, що підтверджується розрахунком суми страхового відшкодування № 210000471837 від 17 лютого 2022 року, страховим актом № 210000471837 від 17 лютого 2022 року та платіжною інструкцією № 3Р014695 від 18 лютого 2022 року (а.с. 168-170).
Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми страхового відшкодування, що становить різницю між фактичним розміром шкоди та страховим відшкодуванням.
З таким висновком суду першої інстанції колегія погоджується з огляду на наступне.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).
У частинах першій та третій статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.
Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).
Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).
Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (стаття 16 Закону України «Про страхування»).
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).
Відповідно до частини другої статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
У статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.
Майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).
У статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно із статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
У постанові від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01.07.2004 р. №1961-IV (надалі - Закон №1961-IV).
Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування покладається на страховика. 
Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе лише за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц, провадження №14-316цс18).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону №1961-IVпередбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року (справа №6-691цс15) зроблено висновок - правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати); 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2019 року у справі №522/15636/16-ц (провадження №61-1819св17) суд касаційної інстанції - у справі №522/15636/16-ц: виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом №1961-IV покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом і договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а вартість складників аварійно пошкодженого транспортного засобу з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу. Особа, яка має право на отримання відшкодування, може вимагати від страховика за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виплати страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту з урахування коефіцієнта фізичного зносу. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Знос пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків) (пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Враховуючи викладене, правильним є висновок апеляційного суду про стягнення з особи, винної у ДТП, різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) і страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншим за страхове відшкодування (страхової виплати) (постанова Верховного Суд України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15).
Подібні за змістом висновки сформульовані також в постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року у справі №344/3008/17, від 15 жовтня 2020 року у справі №755/7666/19, від 22 квітня 2021 року у справі №759/7787/18, від 16 лютого 2022 року у справі №709/370/20, від 21 вересня 2022 року у справі №486/716/20.
Судом встановлено, що згідно з рахунком-фактурою № 110921 від 11 вересня 2021 року ССКА 7942, виконаним ФОП ОСОБА_3 , вартість ремонтних робіт транспортного засобу «Renault Premium 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 39 140 грн.
На підставі розрахунку страхового відшкодування та Страхового акту № ССКА-7842 від 17 вересня 2021 року ПАТ «СК «УСГ» відшкодовано страхувальнику - ОСОБА_2 витрати на ремонт в сумі страхового відшкодування в розмірі 39 140 грн. 
ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відшкодувало ПАТ «СК`УСГ» страхове відшкодування у сумі 18 418,75 грн (вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу – 70%: (деталі - 7,766,25 грн + роботи та матеріали - 13 252,50 грн) за вирахуванням франшизи – 2 600 грн), а відтак сума невідшкодованого відновлювального ремонту становить 20 721,25 грн.
Відносини між ОСОБА_1 та його страховиком ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та правилами статті 29 Закону №1961-IV, згідно з якою у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши, що розмір шкоди, завданої ОСОБА_4 пошкодженням автомобіля «Renault Premium 300», реєстраційний номер НОМЕР_1 внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений страховою компанією за правилами статті 29 Закону №1961-IV розмір страхового відшкодування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що саме з відповідача як винної особи на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди та отриманим страховим відшкодуванням.
Доводи апеляційної скарги про те, що  ОСОБА_1 не повинен відповідати за завдану шкоду, оскільки ліміт відповідальності страховика - ПрАТ «УСК» Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом №ЕР-201405285 від 30 жовтня 2020 року не перевищує розмір завданої шкоди не заслуговують на увагу з огляд на викладене вище.
Посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом першої інстанції висновків Верховного Суду викладених у постановах від 09 листопада 2021 року у справі №147/66/17, від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17, від 17 серпня 2022 року у справі №761/15232/18 від 16 листопада 2022 року у справі №335/2566/18 від 25 листопада 2024 року у справі №910/1630/24 також не заслуговують на увагу. 
Так, відповідно до змісту пункту 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 696/1693/15-ц сформульовано такий висновок: під судовим рішенням у подібних правовідносинах потрібно розуміти такі рішення, де схожими є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.
У зазначених справах, на які посилається заявник, порівняно з даною справою, яка переглядається, встановлено інші фактичні обставини, отже правовідносини не є подібними.
Інші доводи апеляційної скарги зводяться до заперечення на позов та які були предметом дослідження в суді першої інстанції, яким суд надав відповідну правову оцінку з урахуванням всіх фактичних обставин справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, і з якою погоджується колегія суддів. 
За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду, а тому апеляційна скарга на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, яке ухваленням з додержанням норм матеріального та процесуального права - залишенню без змін. 
Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без зміни то відсутні підстави для розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Венделем Олегом Михайловичем - залишити без задоволення.
Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 жовтня 2024 року - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: О.В. Локтіонова

О.О. Ямкова

Повний текст постанови складено 30 січня 2025 року.