ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

16 січня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/6750/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Дурасової Ю.В., Лукманової О.М.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2024 (суддя Бондар М.В.) в адміністративній справі №160/6750/24 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області,  Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо відмови ОСОБА_1 в перерахунку пенсії за віком на пільгових умовах із застосуванням статті 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" та абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 затвердженого Постановою КМУ № 202 від 31.03.1994 ОСОБА_1 , періоди роботи з 11.07.2007 по 28.10.2007 учнем гірника підземного з повним робочим днем під землею, з 29.10.2007 по 16.12.2007 гірником підземним з повним робочим днем під землею, з 17.12.2007 по 23.11.2010 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею, з 24.11.2010 по 30.04.2014 заступником начальника дільниці ШТ з повним робочим днем під землею, з 01.05.2014 по 30.06.2014 заступником начальника дільниці ШТ з повним робочим днем під землею, з 10.01.2017 по 22.01.2017 машиніст підземних установок з повним робочим днем під землею, з 23.01.2017 по 31.01.2017 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею, з 04.03.2021 по 20.04.2022 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею та зробити перерахунок пенсії відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” відповідно до заяви від 16.11.2023.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Луганській області та отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, яка призначена на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.08.2021. Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 у справі №160/15685/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 20.04.2023 зобов`язано ГУ ПФУ в Луганській області зарахувати до страхового та пільгового стажу за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених Кабінетом Міністрів України з зайнятістю повний робочий день в шахті по видобутку вугілля такі періоди роботи: ВП “Шахта ім. Д.Ф. Мельникова” ВАТ “ЛИСИЧАНСЬКВУГІЛЛЯ”, зокрема з 04.03.2021 по 20.04.2022 - гірничий майстер підземний з повним робочим днем в шахті та здійснити з урахуванням вказаного стажу перерахунок та виплату пенсії, з моменту звернення до пенсійного органу, тобто з 15.08.2022. Позивач 16.11.2023 звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до абзацу 4 частини 4 статі 42 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 №1058-IV (далі – Закон №1058-IV), а саме здійснення перерахунку пенсії у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи у відповідності до статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” від 02.09.2008 №345-VI (далі – Закон №345-VI). Листом від 25.12.2023 відповідач-1 повідомив позивача, що право на перерахунок пенсії відповідно до статті 8 Закону №345-VI останній не має. Відповідно до протоколу призначення пенсії, розрахунку стажу, пенсію обчислено з урахуванням страхового стажу 41 рік 5 місяців 26 днів, в тому числі до страхового стажу додатково враховано 14 років роботи за Списком № 1 (підземні роботи); 13 років 6 місяців 14 днів – за Списком №1. Позивач зазначає, що відповідач-1 не зарахував до пільгового стажу (підземні роботи), що дає право на перерахунок пенсії у відповідності до статті 8 Закону №345-VI періоди роботи позивача: з 11.07.2007 по 28.10.2007 учнем гірника підземного з повним робочим днем під землею, з 29.10.2007 по 16.12.2007 гірником підземним з повним робочим днем під землею, з 17.12.2007 по 23.11.2010 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею, з 24.11.2010 по 30.04.2014 заступником начальника дільниці ШТ з повним робочим днем під землею, з 01.05.2014 по 01.06.2015 заступником начальника дільниці ШТ з повним робочим днем під землею, з 10.01.2017 по 22.01.2017 машиніст підземних установок з повним робочим днем під землею, з 23.01.2017 по 31.01.2017 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею, з 04.03.2021 по 20.04.2022 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею.  Позивач вказує, що він, відпрацювавши 15 років на підземних роботах з повним робочим днем, має право на обчислення пенсії у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) відповідно до статті 8 Закону №345-VI, та яка кореспондується з абзацом 3 частини 1 статті 28 Закону №1058-IV. Вважаючи дії відповідача- протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2024  адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області щодо незарахування до пільгового стажу ОСОБА_1 на підземних роботах, з повним робочим днем під землею періодів роботи: з 11.07.2007 по 28.10.2007 учнем гірника підземного з повним робочим днем під землею, з 29.10.2007 по 16.12.2007 гірником підземним з повним робочим днем під землею, з 17.12.2007 по 20.02.2010, з 01.03.2010 по 20.03.2010, з 01.04.2010 по 21.04.2010, з 01.05.2010 по 17.05.2010, з 01.06.2010 по 07.11.2010 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею, з 01.12.2010 по 03.04.2014 заступником начальника дільниці ШТ з повним робочим днем під землею, з 04.04.2014 по 30.04.2014 заступником начальника дільниці ШТ з повним робочим днем під землею, з 01.05.2014 по 30.06.2014 заступником начальника дільниці ШТ з повним робочим днем під землею, з 04.03.2021 по 20.04.2022 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.11.2023 про здійснення перерахунку пенсії відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці”, з урахуванням висновків суду. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог  відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області правомірно не зарахувало ОСОБА_1 до пільгового стажу спірні періоди, оскільки оскільки за даними по спеціальному стажу реєстру застрахованих осіб підприємством визначено тривалість пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 за січень 2017 - 9 днів. За результатом перерахунку до підземного пільгового стажу за Списком №1 зараховано період роботи у виробничому структурному підрозділі "Шахтоуправління Тернівське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" з 21.04.2022 по 31.07.2023. Права на проведення перерахунку пенсії в розмірі, визначеному статтею 8 Закону №345-VI за заявою від 16.11.2023 у позивача немає, оскільки відсутній необхідний 15-річний пільговий стаж на підземних роботах.
У відзиві позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.
Відповідно до  п.  3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
                    Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних  підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Луганській області. Пенсію позивачу призначено з 03.03.2021 на виконання рішення Луганського окружного адміністративного суду від 12.08.2021 по адміністративній справі №360/2747/21.
16.11.2023 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії відповідно до абзацу 4 частини 4 статі 42 Закону №1058-IV, а саме здійснення перерахунку пенсії у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи у відповідності до статті 8 Закону №345-VI.
Листом від 25.12.2023 №7792-7954/Б-02/8-1200/23 ГУ ПФУ в Луганській області повідомило позивача, що періоди роботи з 11.07.2007 по 28.02.2013 у ТОВ “ІНТЕР-ІНВЕСТ ВУГІЛЛЯ” та з 01.05.2014 по 30.06.2014 ВП “Шахта “Первомайська Західна” ДП “Первомайськвугілля” зараховано до пільгового стажу за даними по спеціальному стажу реєстру застрахованих осіб, згідно з яким підприємствами визначено пільговий стаж ОСОБА_1 , як за Списком №1. Періоди роботи з 01.03.2013 по 03.04.2014 у ТОВ “ІНТЕР-ІНВЕСТ ВУГІЛЛЯ” та з 04.03.2021 по 20.04.2022 у ВП "Шахта імені Д. Ф. Мельникова" АТ "Лисичанськвугілля" зараховано до пільгового стажу за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 справі №160/15685/22, яким зобов`язано зарахувати вищезазначені періоди роботи до пільгового стажу за Списком №1. Для зарахування до пільгового стажу періоду роботи у ВП "Шахта імені Д. Ф. Мельникова" АТ "Лисичанськвугілля" з 10.01.2017 по 31.01.2017 немає законних підстав, оскільки за даними по спеціальному стажу реєстру застрахованих осіб підприємством визначено тривалість пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 за січень 2017 - 9 днів. За результатом перерахунку до підземного пільгового стажу за Списком №1 зараховано період роботи у виробничому структурному підрозділі "Шахтоуправління Тернівське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" з 21.04.2022 по 31.07.2023. Права на проведення перерахунку пенсії в розмірі, визначеному статтею 8 Закону №345-VI за заявою від 16.11.2023 у позивача немає, оскільки відсутній необхідний 15-річний пільговий стаж на підземних роботах.
Позивач, не погодившись з відмовою у зарахуванні до пільгового стажу на підземних робота спірного стажу та не здійснення перерахунку пенсії в розмірі, визначеному статтею 8 Закону №345-VI, звернувся до суду.
Колегія суддів, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при винесенні оскарженого рішення, виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2   ст. 19 Конституції України   органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією та Законами України.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Основи соціального захисту, форми та види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України (пункт 6 частини 1 статті 92 Конституції України).
Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV), розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Частиною 3 статті 4 Закону №  1058-IV  визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Відповідно до положень статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного та соціального страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV пенсія – щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Згідно з нормами статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачу призначена пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону   № 1058-IV.
Так, пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону   № 1058-IV визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
16.09.2008 набрав чинності Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI (далі Закон № 345-VI).
Цей Закон спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.
Відповідно до положень статті 1 Закону № 345-VI, дія цього Закону поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.
Верховний Суд у постановах у справі №345/4616/16 від 20.11.2018, у справі №345/4570/16-а від 06.02.2019, у справі №345/4462/16-а від 05.12.2019, у справі №345/3954/16-а від 11.07.2019 та інших дійшов висновку про те, що статтю 1 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» слід розглядати у нерозривному зв`язку зі Списком №1 виробництв, цехів, професій та посад на підземних роботах, на роботах із шкідливими умовами праці і в гарячих цехах, робота у яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах.
Нормами статті 8 Закон № 345-VI визначені особливості пенсійного забезпечення. Так, мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Аналогічні гарантії закріплені у статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, частиною 3 якої визначено, що мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків за Списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення шахтарської праці» та встановлені пільги, належать тільки працівники, зазначені у списку № 1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.04.2019 у справі №392/17/17.
Суд зауважує, що статтею 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці» передбачено не окремий вид пенсії, а додаткову соціальну гарантію. При цьому, розмір пенсії обчислюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і під час такого обчислення враховуються відповідні доплати і підвищення, передбачені цим Законом.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.11.2019 у справі № 345/763/17, від 26 травня 2020 року у справі №  205/8712/16-а.
Отже, головною умовою для застосування положень статті 8 Закону № 345-VI до обчислення розміру пенсії є наявність стажу на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.
Як зазначено в листі  від 25.12.2023 №7792-7954/Б-02/8-1200/23 ГУ ПФУ в Луганській області, що періоди роботи з 11.07.2007 по 28.02.2013 у ТОВ “ІНТЕР-ІНВЕСТ ВУГІЛЛЯ” та з 01.05.2014 по 30.06.2014 ВП “Шахта “Первомайська Західна” ДП “Первомайськвугілля” зараховано до пільгового стажу за даними по спеціальному стажу реєстру застрахованих осіб, згідно з яким підприємствами визначено пільговий стаж ОСОБА_1 , як за Списком №1. Періоди роботи з 01.03.2013 по 03.04.2014 у ТОВ “ІНТЕР-ІНВЕСТ ВУГІЛЛЯ” та з 04.03.2021 по 20.04.2022 у ВП "Шахта імені Д. Ф. Мельникова" АТ "Лисичанськвугілля" зараховано до пільгового стажу за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 справі №160/15685/22, яким зобов`язано зарахувати вищезазначені періоди роботи д пільгового стажу за Списком №1. Для зарахування до пільгового стажу періоду роботи у ВП "Шахта імені Д. Ф. Мельникова" АТ "Лисичанськвугілля" з 10.01.2017 по 31.01.2017 немає законних підстав, оскільки за даними по спеціальному стажу реєстру застрахованих осіб підприємством визначено тривалість пільгового стажу ОСОБА_1 за Списком №1 за січень 2017 - 9 днів. За результатом перерахунку до підземного пільгового стажу за Списком №1 зараховано період роботи у виробничому структурному підрозділі "Шахтоуправління Тернівське" ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" з 21.04.2022 по 31.07.2023. Права на проведення перерахунку пенсії в розмірі, визначеному статтею 8 Закону №345-VI за заявою від 16.11.2023 у позивача немає, оскільки відсутній необхідний 15-річний пільговий стаж на підземних роботах.
Щодо незарахування до підземного стажу періодів роботи з 11.07.2007 по 28.10.2007 учнем гірника підземного з повним робочим днем під землею, з 29.10.2007 по 16.12.2007 гірником підземним з повним робочим днем під землею, з 17.12.2007 по 23.11.2010 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею, з 24.11.2010 по 30.04.2014 заступником начальника дільниці ШТ з повним робочим днем під землею, суд зазначає таке.
Як свідчить трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 в ці періоди позивач працював в ТОВ “ІНТЕР-ІНВЕСТ ВУГІЛЛЯ”: 11.07.2007 – прийнято учнем гірника підземним з повним робочим днем під землею; з 29.10.2007 – присвоєний 2-й розряд гірника підземного з повним робочим днем під землею; з 17.12.2007 – переведений гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею; з 24.11.2010 – переведений заступником начальника дільниці ШТ з повним робочим днем під землею; 30.04.2014 – звільнений. 
Отже, весь час позивач працював на роботах, які відносяться до підземним з повним робочим днем під землею.
Крім того,  відповідачем зазначено, що не зараховано до пільгового стажу позивача періоди роботи:  у ТОВ “ІНТЕР-ІНВЕСТ ВУГІЛЛЯ”: з 21.02.2010 по 28.02.2010, з 21.03.2010 по 31.03.2010, з 22.04.2010 по 30.04.2010, з 18.05.2010 по 31.05.2010, з 08.11.2010 по 31.11.2010 оскільки підприємством визначено тривалість відпрацьованого часу в шкідливих умовах праці: лютий 2010 - 20 днів;  березень 2010 - 20 днів;  квітень 2010 - 21 день; - травень 2010 - 17 днів; листопад 2010 - 7 днів;  з 04.04.2014 по 30.04.2014 у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату підприємством страхових внесків.
За таких обставин, періоди роботи в ТОВ “ІНТЕР-ІНВЕСТ ВУГІЛЛЯ”,  коли позивач фактично виконував роботи з повним робочим під землею, підлягають зарахуванню до підземного стажу за Постановою №202, а саме: з 11.07.2007 по 28.10.2007 учнем гірника підземного з повним робочим днем під землею, з 29.10.2007 по 16.12.2007 гірником підземним з повним робочим днем під землею, з 17.12.2007 по 20.02.2010, з 01.03.2010 по 20.03.2010, з 01.04.2010 по 21.04.2010, з 01.05.2010 по 17.05.2010, з 01.06.2010 по 07.11.2010 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею, з 01.12.2010 по 03.04.2014 заступником начальника дільниці ШТ з повним робочим днем під землею.
Щодо незарахування до підземного стажу позивача періоду роботи з 04.04.2014 по 30.04.2014 у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату підприємством страхових внесків.
В довідці ОК-5 Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо ОСОБА_1 за період – квітень 2014 міститься запис про роботу – 30 днів, заробіток – 11328,47, сплата страхових внесків – 0.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;
страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески;
страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.
Відповідно до частини першої статті 21 Закону №1058-IV з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється персоніфікований облік.
Відповідно до   частин 1, 2, 4 статті 20 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08 липня 2010 року № 2464-VI, реєстр застрахованих осіб це автоматизований банк відомостей, створений для ведення єдиного обліку фізичних осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню відповідно до закону.
Реєстр застрахованих осіб формує та веде Пенсійний фонд, користувачами цього реєстру є податкові органи, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, та Фонд загальнообов`язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття.
Персоніфіковані відомості про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення, допомогу, компенсацію) застрахованих осіб, на яку нараховано і з якої сплачено страхові внески, та інші відомості подаються до Пенсійного фонду роботодавцями, підприємствами, установами, організаціями, військовими частинами та органами, які виплачують грошове забезпечення, допомогу та компенсацію відповідно до законодавства.
Згідно із абзацом першим частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Як передбачено частиною другою статті 24 Закону №1058-IV, страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 15 Закону № 1058-IV платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, зазначених у пунктах 1, 2, 5 - 7, 9, 10, 12, 15, 17 і 18 статті 11 цього Закону, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески (частина друга статті 20 Закону №1058-IV).
Як передбачено частинами четвертою - шостою, дев`ятою, десятою статті 20 Закону №1058-IV, сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку про те, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.
При цьому, на думку суду, виходячи із змісту наведених вище правових норм, порушення страхувальником вимог законодавства щодо порядку та строків сплати страхових внесків тягне негативні наслідки лише щодо самого страхувальника (зокрема, у вигляді сплати недоїмки, штрафних санкцій та пені) та не може мати негативних наслідків для застрахованої особи у вигляді не зарахування до страхового стажу періоду роботи, протягом якого такій особі нараховувалася заробітна плата, на яку у свою чергу нараховувалися страхові внески, проте не з вини застрахованої особи страхові внески не були зараховані на відповідні рахунки.
Крім того, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 (справа № 208/6680/16-а), від 20.03.2019 (справа №688/947/17), від 30.09.2019 (справа № 316/1392/16-а), відповідно до яких, за загальним правилом, несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.
Щодо незарахування до підземного стажу позивача періоду з 01.05.2014 по 30.06.2014 заступником начальника дільниці ШТ з повним робочим днем під землею.
В трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 містяться записи, зокрема: ВП “Шахта “Первомайська Західна” ДП “Первомайськвугілля” №16: 01.05.2014 –  прийнятий заступником начальника ШТ з повним робочим днем під землею;
З долученої до матеріалів справи копії довідки форми ОК-5 Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо ОСОБА_1 випливає, що протягом травня 2014 (31 день) та червня 2014 (30 днів) позивачу була нарахована заробітна плата у розмірі 6183,36 грн та 12047,65 грн відповідно та роботодавцем сплачено страхові внески. 
Разом з цим, відповідачами не оспорюється, що у вказаний період позивач виконував роботи у шкідливих умовах за Списком №1, отже колегія  суддів погоджується в цій частині з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для  зарахування вказаних періодів роботи позивача з 01.05.2014 по 30.06.2014 до стажу на підземних роботах.
Щодо незарахування до пільгового стажу, як стаж на підземних роботах період з 04.03.2021 по 20.04.2022 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею.
Так, в рішенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.12.2022 по справі № 160/15685/22, яке набрало законної сили встановлено, що згідно     трудової книжки НОМЕР_2 позивача, він     працював на посадах, які дають право на призначення пенсії на пільгових умовах: “Шахта ім. Д.Ф. Мельникова” ДХК “Лисичанськвугілля”: з 02.06.2015 року - по 01.07.2022 року - підземний гірничий майстер з повним робочим днем в шахті.
Також, рішенням зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Луганській області зарахувати до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад, показників, затверджених КМУ з зайнятістю повний робочий день в шахті по видобутку вугілля такі періоди роботи: ВП “Шахта ім. Д.Ф. Мельникова” ВАТ “Лисичанськвугілля”, зокрема з 04.03.2021 року по 20.04.2022 року - гірничий майстер підземний з повним робочим днем в шахті та здійснити з урахуванням вказаного стажу перерахунок та виплату пенсії, з моменту звернення до Пенсійного органу, зокрема   з 15.08.2022 року.
На підставі рішення суду пенсійним фондом період з  04.03.2021 по 20.04.2022 зарахований до пільгового стажу за Списком №1, проте протиправно не зарахований, як стаж підземний,   отже, період з 04.03.2021 по 20.04.2022 гірничим майстром підземним з повним робочим днем під землею має бути зарахований до пільгового стажу, як стаж на підземних роботах.
Щодо наявності підстав для застосування ст. 8 Закону України Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02 вересня 2008 року № 345-VI при обчисленні розміру пенсії позивача суд зазначає наступне.
Положення статті 8 Закон № 345-VI підлягає застосуванню при обчисленні розміру пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, незалежно від місця останньої роботи.
За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням періодів, що   підлягають зарахуванню до пільгового підземного стажу позивача, останній має більше 15 років стажу за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України. А отже, на позивача поширюється положення статті 8 Закон № 345-VI.
Згідно з нормами 2 другої зазначеної статті у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову.
Щодо способу захисту порушеного права позивача на належний розмір пенсії, колегія суддів зазначає таке.
Нормами частини 2 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).
Приписами частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Матеріалами справи встановлено, що під час призначення позивачу пенсії спірні періоди не були зараховані пенсійним органом до пільгового підземного стажу позивача за провідними професіями, в тому числі період роботи позивача на посаді підземного гірничого майстра з повним робочим днем під землею – до пільгового підземного стажу відповідно до постанови КМУ № 202.
Отже, враховуючи встановлені судом обставини, з метою ефективного захисту порушених прав, свобод, інтересів позивача, колегія суддів погоджується з всисновокм суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом зобов`язання повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про здійснення позивачу перерахунку пенсії відповідно до абзацу 3 частини 1 статті 28 Закону №1058-IV, статті 8 Закону №345-VI, з урахуванням висновків суду.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України     суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції в частині незадоволених позовних вимог, позивачем не оскаржувалось, тому не є предметом апеляційного перегляду.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не містять доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.   
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -
                                                                                                                           ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.08.2024 в адміністративній справі №160/6750/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 16 січня 2025 року та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.
Повне судове рішення складено 20 січня 2025 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова