Дата документу 16.01.2025 Справа № 335/7297/24

Запорізький апеляційний суд

Єдиний унікальний №335/7297/24        Головуючий у 1-й інстанції:Аполлонова Ю.В.
Провадження №22-ц/807/287/25        Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
16 січня 2025 року                                                                м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого,судді-доповідача  суддів:     	Подліянової Г.С., Гончар М.С.,  Кочеткової І.В., 	

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України, ОСОБА_2 про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, моральної шкоди.

В позові  зазначено, що 25 серпня 2023 року, приблизно о 19:30 год. в м. Запоріжжі, Вознесенівський район, перехрестя Прибережної магістралі та вул. Немировича-Данченка, біля буд. 73, водій транспортного засобу «GeelyMK» державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , на нерегульованому перехресті, виконуючи поворот ліворуч, не дав дорогу транспортному засобу, який рухався на зелений сигнал світлофору у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «CheryTiggo», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .. Винним у вчиненні порушень правил безпеки дорожнього руху, що призвели до настання вказаних наслідків, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП, визнаний ОСОБА_2 на підставі постанови Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19 жовтня 2023 року у справі №335/8355/23, яка набрала законної сили 30 жовтня 2023 року. У водія ОСОБА_2 на момент ДТП, був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів. У позивача також був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, проте він на підставі п.13.1 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звільнений від обов`язку страхування цивільно-правової відповідальності на території України, оскільки з липня 2017 року є учасником бойових дій, що підтверджується відповідним посвідченням виданим Управлінням персоналу штабу Військової частини НОМЕР_3 серії НОМЕР_4 від 07 липня 2017 року. Наразі позивач також є військовослужбовцем.

Внаслідок ДТП належний позивачу транспортний засіб «CheryTiggo», державний номер НОМЕР_2 пошкоджено, завдано матеріальну шкоду, яка не відшкодована а ні МТСБУ, а ні винною особою.

Відповідно до висновку транспортно-товарознавчої експертизи з визначення розміру шкоди, завданої власнику КТЗ, від 18 листопада 2023 року №94, який виготовлено судовим експертом Шаховим Олегом Івановичем на замовлення ОСОБА_1 :вартість відновлювального ремонту автомобіля CheryTiggo», державний номер НОМЕР_2 , в результаті пошкодження останнього у дорожньо-транспортній пригоді 25 серпня 2023 року, складає 155439,11 грн, вартість матеріального збитку складає 80363,28грн.

07 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату матеріальної шкоди, яке листом від 17 жовтня 2023 року відмовило позивачу у здійсненні регламентної виплати, оскільки транспортний засіб «CheryTiggo», державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , не відповідає вимогам п.1.7 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 

Позивач вважає таку відмову у виплаті страхового відшкодування є протиправною, а тому з бюро має бути стягнуто матеріальних збитків у розмірі 80 363,28грн.

Сторона позивача вважає, що у МТСБУ є обов`язок відшкодувати саме матеріальні збитки, відповідно до висновку експерта. Разом з тим, експертом було визначено не лише розмір збитків, а й вартість відновлювального ремонту. Відмінність цих понять полягає в тому, що при визначенні розміру матеріальних збитків застосовується коефіцієнт фізичного зносу деталей. В даному випадку експертом був застосований коефіцієнт «0,7».

В даному випадку позивач має право на повне відшкодування збитків у розмірі вартості відновлювального ремонту — 155 439,11 грн. Натомість норми закону покладають на МТСБУ здійснити відшкодування з урахуванням зносу — тобто 80 363,28 грн. Внаслідок цього різниця між відновлювальним ремонтом та матеріальною шкодою з урахуванням зносу має бути стягнута з ОСОБА_2 в розмірі 75 075,83 грн.

Також зазначав, що позивачу завдано моральну шкоду внаслідок завдання фізичному болю, а також пошкодженням належного йому майна. Він був позбавлений можливості користуватися транспортним засобом, який використовував, в тому числі, для захисту Батьківщини. Моральну шкоду позивач оцінює у 30 000, 00 грн. 

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України матеріальні збитки в сумі 80 363,28 грн - матеріальні збитки. Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 105 075,83 грн, з яких: 75 075,83 грн - матеріальна шкода, 30 000, 00 грн - моральна шкода.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України) на користь ОСОБА_1 збитки, завдані дорожньо-транспортною пригодою у розмірі – 80363,28 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки, завдані дорожньо-транспортною пригодою у розмірі – 75075,83 грн у відшкодування моральної шкоди 10000 грн, а всього 85075,83 грн.
Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави судові витрати по сплаті судового збору 803,69 грн.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору 805,65 грн.
В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погоджуючись із судовим рішенням, Моторне (транспортне) страхове бюро України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2024 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування – відмовити в повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_1 на користь бюро судові витрати за подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що на момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «CheryTiggo»з державним номерним знаком НОМЕР_2 , яким керував позивач, не було забезпечено договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а звільнення позивача від обов`язку укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не свідчить про те, що його автомобіль є забезпеченим транспортним засобом. Зазначає, за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не є забезпеченим та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. На думу заявника, оскільки на пошкоджений транспортний засіб «CheryTiggo»з державним номерним знаком НОМЕР_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди був відсутній договір страхування цивільно-правової відповідальності, то такий транспортний засіб не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1, підпункту «а» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і відповідно, МТСБУ не має повноважень відшкодувати шкоду, заподіяну пошкодженням такого транспортного засобу, а тому позовні вимоги позивача до МТСБУ є безпідставними та задоволенню не підлягають. 
Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходив. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. При цьому, колегія суддів зауважує, що ухвала про відкриття апеляційного провадження та апеляційна скарга була направлена ОСОБА_1 та його представнику адвокату Ярошенко О.В. в електронний кабінет підсистеми «Електронний суд», які отримані ними 05 грудня 2025 року та 18 грудня 2025 року, що підтверджується відповідною довідкою відповідального працівника суду (а.с 134,136-137).
Відповідно до пунктів 1, 2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи про захист прав споживачів, у яких ціна позову не перевищує шістдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2025 року це 90 840 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн (3028,00 грн Х 30 = 90 840 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1, ч.2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема: малозначні справи, що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 185 439,11 грн, проте фактично оскаржується заявником апеляційної скарги в частині задоволених позовних вимог до Моторного (транспортного) страхового бюро України у сумі 80 363,28 грн, що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (розрахунок: прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 у розмірі 3028 грн х 30 = 90 840 грн).

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа відповідно до п. п. 1 , 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України, не належить до виключень із цієї категорії відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду в частині часткового задоволення позову до ОСОБА_2 про стягнення на користь ОСОБА_1 збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою у розмірі 75 075,83 грн, у відшкодуванні моральної шкоди 10 000 грн, а всього 85 075,83 грн та стягнення судових витрат у розмірі 805,65 грн, заявником не оскаржується, тому в силу ч. 1 ст. 367 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.
Відповідно до п. ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає в повній мірі.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що у винуватця ДТП водія ОСОБА_2 на момент ДТП, був відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. У потерпілого позивача ОСОБА_1  також був відсутній поліс, проте з 2017 року він має статус учасника бойових дій, тому звільняється від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України на підставі п. 13.1 ст. 13 Закону та прирівнюється до тих осіб, які застрахували свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи, що шкода заподіяна позивачу з вини відповідача водія  ОСОБА_2  внаслідок порушення останнім Правил дорожнього руху при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, що знаходиться у причинному зв`язку із завданням шкоди, цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована у відповідній страховій компанії, тому  суд доходить до висновку, що  позивач має право на повне відшкодування збитків у розмірі вартості відновлювального ремонту — 155 439,11 грн відповідно до висновку транспортно-товарознавчої експертизи від 18 листопада 2023 року №94. Проте, норми закону покладають на МТСБУ здійснити відшкодування з урахуванням зносу, тому наявні підстави для стягнення з МТСБУ на користь позивача 80 363,28 грн. Внаслідок цього різниця між відновлювальним ремонтом та матеріальною шкодою з урахуванням зносу підлягає стягненню з винного водія, а саме з ОСОБА_2 у розмірі 75 075,83 грн (155 439,11 - 80 363,28). Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості з  ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000,00 грн. В задоволенні решти вимог відмовлено за недоведеністю.

З вказаними висновками суду першої інстанції в оскаржуваній частині щодо стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь позивача збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 80363,28 грн, колегія суддів апеляційного суду погоджується, оскільки вони відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено, що 25 серпня 2023 року, приблизно о 19:30 год. в м. Запоріжжі, Вознесенівський район, перехрестя Прибережної магістралі та вул. Немировича-Данченка, біля буд. 73, водій транспортного засобу «GeelyMK» державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , на нерегульованому перехресті, виконуючи поворот ліворуч, не дав дорогу транспортному засобу, який рухався на зелений сигнал світлофору у зустрічному напрямку прямо, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «CheryTiggo», державний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .. 

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдано матеріальних збитків, травмованих немає. Такими своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 10.1.,16.6 Правил дорожнього руху.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 19 жовтня 2023 року по справі №335/8355/23, яка набрала законної сили 30 жовтня 2023 року, водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Вказана постанова не оскаржувалася (а.с.12).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Власником автомобіля «CheryTiggo», державний номер НОМЕР_2 – є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 (а.с.38).

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_4 від 07 липня 2014 року, виданого Управлінням персоналу штабу Військової частини НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій безтерміново та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій (а.с.11).

Судом встановлено також, що 07 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату матеріальної шкоди (а.с.35).

Листом від 07 жовтня 2023 року Моторне (транспортне) страхове бюро України відмовило у здійсненні регламентної виплати. Відмова мотивована тим, що транспортний засіб «CheryTiggo», державний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , не відповідає вимогам п.1.7 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.36). 

Також, 09 грудня 2023 року, представником ОСОБА_1 - адвокатом Ярошенком О.О., ОСОБА_2 була направлена засобами поштового зв`язку пропозиція повного врегулювання спору на умовах відшкодування ОСОБА_1 90 000 грн (а.с.33).

Проте шкода відповідачами так відшкодована і не була.

Відповідно до висновку транспортно-товарознавчої експертизи з визначення розміру шкоди, завданої власнику КТЗ, від 18 листопада 2023 року №94, який виготовлено судовим експертом Шаховим Олегом Івановичем: вартість відновлювального ремонту автомобіля «CheryTiggo», державний номер НОМЕР_2 , в результаті пошкодження останнього у дорожньо-транспортній пригоді 25 серпня 2023 року, складає 155439,11 грн вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «CheryTiggo» в результаті пошкодження останнього у дружньо-транспортній пригоді 25 серпня 2023 року, складає 80363,28 грн (а.с.15-30).

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Geely МК» з номерним знаком НОМЕР_6 ОСОБА_2 , не була застрахована, про що зазначено в листі Моторне (транспортне) страхове бюро України від 17 жовтня 2023 року за вих. №3-01б/33517 (а.с.36).

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 зазначив, що йому завдано збитків діями ОСОБА_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, належному йому автомобілю «CheryTiggo», державний номер НОМЕР_2 . Винуватець ДТП полісу обов`язкового страхування наземних транспортних засобів не мав, а позивач на підставі п.13.1 Закону України №1961-IV від 01 липня 2004 року, як учасник бойових дій звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За результатами експертного дослідження збитки автомобіля «CheryTiggo», державний номер НОМЕР_2 склали у розмірі вартості відновлюваного ремонту 155 439, 11 грн, а тому просив суд стягнути із МТСБУ на його користь відшкодування з урахуванням зносу –80 363,28 грн, внаслідок цього різниця між відновлюваним ремонтом та матеріальною шкодою з урахуванням зносу вважав, що має бути стягнута з ОСОБА_2 у розмірі 75 075,83 грн (155 439, 11-80 363, 28 = 75 075, 83 грн).

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від01.07.2004 року(далі- Закон №1961-IV) та Цивільним кодексом України.

У частинах першій, другій статті 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з частинами першою, п`ятою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

З огляду на презумпцію вини завданої шкоди, передбаченої частиною другою статті 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК України, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними.

При цьому слід враховувати, що особливі правила статті 1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки.

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Такі правові висновки зроблені в постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі № 756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі № 447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі № 601/1304/15-ц (провадження № 61-33216св18), від 03 червня 2020 року у справі № 345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі № 742/637/19 (провадження № 61-320св20).

Під час розгляду цієї справи судом не встановлено, що ДТП сталася внаслідок умислу потерпілого ОСОБА_1 або непереборної сили.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування" (далі - Закон № 85/96-ВР)).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону № 85/96-ВР.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 7 Закону № 85/96-ВР в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України  "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV).

Згідно зі статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Згідно з підпунктами "а", "г" пункту 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі; особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону.

Відповідно до п. п. 1.7 ст. 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Відповідно до статті 13.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю І групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.
Враховуючи викладене, оскільки  ОСОБА_1 під час вчинення ДТП (25 серпня 2023 року) керував транспортним засобом марки «CheryTiggo», державний номер НОМЕР_2 , на підставі посвідчення водія та реєстраційного документа на цей транспортний засіб, то він правомірно володів указаним майном.
Зважаючи на те, що ОСОБА_1 має право на пільги, встановлені законодавством України для учасників бойових, то відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, чинній на час вчинення ДТП (25 серпня 2023 року), він був звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. 
Подібні правові висновки щодо звільнення учасників бойових дій від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України на підставі пункту 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" наведено в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 521/6088/16-ц (провадження № 61-17101св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 336/851/17 (провадження № 61-25433св18), на які заявник послався в касаційній скарзі.
Таким чином Закон звільняє від обов`язку страхування цивільно-правової відповідальності учасників бойових дій, які особисто керують належним їм транспортними засобами.
Такою законодавчо встановленою пільгою для учасника бойових дій, є покладення на МТСБУ обов`язку відшкодувати збитки від дорожньо-транспортної пригоди, потерпілим якої є учасник бойових дій за умови, що він керував належним саме йому автомобілем та в разі, якщо водій транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.
Згідно з абз. 2 п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до абз. 2 п. 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ).

Згідно з підпунктом 39.2.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" завданням МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим законом.

Пунктом 41.1 статті 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння:

а) транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі;

б) невстановленим транспортним засобом, крім шкоди, яка заподіяна майну та навколишньому природному середовищу;

в) транспортним засобом, який вийшов з володіння власника не з його вини, а у результаті протиправних дій іншої особи;

г) особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону;

ґ) у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;

д) у разі надання страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, свого транспортного засобу поліцейським та медичним працівникам закладів охорони здоров`я згідно з чинним законодавством.

З матеріалів справи убачається та судом першої інстанції встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність виновного водія ОСОБА_2 не була застрахована, що визнається сторонами.

Також убачається, що 07 жовтня 2023 року потерпілий ОСОБА_1 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату позивачу матеріальної шкоди, але до цього часу відшкодування відповідачем позивачу виплачене не було, що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами.

Листом від 17 жовтня 2023 року N 3.01б/33517 Моторне (транспортне) страхове бюро України у відповідь на вказану заяву відмовило у здійсненні регламентної виплати, оскільки транспортний засіб потерпілої особи є не забезпеченим у розумінні п.1.7 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 37.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено виключний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що у вказаній статті відсутня така підстава відмови у виплаті страхового відшкодування як не забезпечений транспортний засіб.

Зважаючи на викладене, оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність особи, винної у спричиненні ДТП, не була застрахована, позивач звернувся до МТСБУ із заявою щодо виплати страхового відшкодування, але до цього часу відповідач не здійснив таку виплату, у зв`язку з чим з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню відшкодування з урахуванням зносу.

Враховуючи те, що позивачу завдано збитків пошкодженням його автомобіля марки «CheryTiggo», державний номер НОМЕР_2 , транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 збитки, завдані дорожньо-транспортною пригодою, відповідно до висновку транспортно-товарознавчої експертизи з визначення розміру шкоди, завданої власнику КТЗ, від 18 листопада 2023 року №94, який виготовлено судовим експертом Шаховим Олегом Івановичем, з урахуванням зносу в розмірі 80 363, 28 грн.

Відповідачем ОСОБА_2 не надано суду доказів на спростування того, що дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено транспортний засіб позивача, відбулася не з його вини, а також обома відповідачами не надано доказів на спростування заявленого ОСОБА_1 розміру заподіяної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що шкоду, заподіяно транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є безпідставними, оскільки позивач є особою, на яку поширюється дія пункту 13.1 статті 13 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме є учасником бойових дій, а відтак, він звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Незгода МТСБУ відшкодувати позивачу завдану ОСОБА_2 шкоду, не спростовують наявності у МТСБУ обов`язку виплатити позивачу відшкодування завданих йому збитків, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди його цивільно-правова відповідальність не застрахована.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду в цій частині і впливали на їх законність, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Отже, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обгрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишенню без змін.

Відповідно до підпунктів «б» «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції в резолютивній частині судового рішення повинен зазначити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишається апеляційний судом без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368,  369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України – залишити без задоволення. 
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 листопада 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.
В іншій частині рішення суду не переглядалось і не оскаржувалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадкуякщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цьогоКодексупозбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повна постанова складена 16 січня 2025 року.
Головуючий, суддя                 Суддя               Суддя
Подліянова Г.С.               Гончар М.С. Кочеткова І.В.