УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 січня 2025 року
м. Київ
справа № 175/4784/19
провадження № 51-324ск25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 
2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 жовтня 2024 року,
встановив:
Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_4 
про скасування арешту майна, накладеного ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року у кримінальному провадженні 
№ 12019040440001237 від 11 вересня 2019 року.
Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 25 жовтня 2024 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 
2024 року.
Зі змісту касаційної скарги убачається, що ОСОБА_5 не погоджується 
із зазначеними ухвалами та порушує питання про їх перегляд у касаційному порядку. 
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та копії судових рішень, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та копій судових рішень, 03 лютого 2020 року ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області в межах кримінального провадження № 12019040440001237 від 11 вересня 2019 року накладено арешт на земельну ділянку площею 30 га, кадастровий номер 1221411000:01:159:0016, розташовану на території Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, шляхом встановлення заборони відчуження будь-яким фізичним чи юридичним особам. 
ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту, накладеного 
на зазначене майно. 
Ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні цього клопотання.  
Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді ОСОБА_4  оскаржив його 
до апеляційного суду з поданням відповідної апеляційної скарги, у відкритті апеляційного провадження за якою судом відмовлено.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу 
про відмову у відкритті касаційного провадження в разі, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
З огляду на положення ст. ст. 310, 424 КПК ухвала слідчого судді не є предметом розгляду суду касаційної інстанції, оскільки вона не входить до переліку судових рішень, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку.
Що стосується касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду, 
то хоча зазначене рішення і є предметом перегляду суду касаційної інстанції, однак суд вважає за необхідне відмовити у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.
Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав 
для задоволення скарги немає.
Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали апеляційного суду, рішення апеляційного суду було прийнято на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, яка передбачає, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано 
на судове рішення, що  не  підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Так, у ч. 1 ст. 309 КПК наведено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Відповідно до вимог частини другої цієї статті під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову 
у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або 
на рішення слідчого, прокурора про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі пункту 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги 
на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.
Скарги на інші ухвали слідчого судді згідно з ч. 3 ст. 309 КПК оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову в ньому.
При цьому можливості оскарження ухвали слідчого судді про скасування арешту, накладеного на майно у кримінальному провадженні, кримінальний процесуальний закон не передбачає.
Відповідно до висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному у постанові від 20 травня 2024 року у справі № 712/191/23, ухвали слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна та про відмову 
в скасуванні арешту майна, постановлені в порядку ст. 174 КПК, апеляційному оскарженню не підлягають.
При цьому відмова у скасуванні арешту майна не позбавляє особу права звернутися до суду з повторним клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України як на досудовому розслідуванні, так і під час судового провадження.
Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має легітимну мету, не порушує принципу пропорційності між гарантованими правами особи у ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і суспільною необхідністю, а також відповідає принципу правової визначеності.
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність відмови у відкритті провадження за поданою апеляційною скаргою на підставі ч. 4 
ст. 399 КПК, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
З огляду на наведене, а також зважаючи на те, що обґрунтування касаційної скарги 
не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами провадження, а із касаційної скарги та копії судового рішення вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК, Суд
постановив:
Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 15 жовтня 2024 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 25 жовтня 2024 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                       ОСОБА_3