Справа № 127/2-2399/2011
Провадження № 22-ц/801/407/2025
Категорія: 42
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач:Шемета Т. М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2025 року	Справа № 127/2-2399/2011	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої судді Шемети Т. М. (суддя – доповідач),
суддів Сопруна В. В., Сала Т. Б.,
секретар судового засідання Куленко О. В.
учасники справи:
заявник (особа, яка подала апеляційну скаргу) Акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
боржник ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 4 цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «УкрСиббанк» на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року, ухвалену у складі судді Ан О. В. в м. Вінниці, дата складення повного судового рішення, відповідає даті постановлення ухвали,-
в с т а н о в и в:
В жовтні 2024 року АТ «УкрСиббанк» звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа. 
В заяві зазначено, що рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 20 грудня 2011 року солідарно стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11338842000 від 13 травня 2008 року в розмірі 182 622,17 грн., яка включає в себе основний борг – 22 080,73 доларів США, прострочені проценти 599,81 доларів США, пеню 172,43 доларів США, неустойку 500,00 грн., а також 1700,00 грн. судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
У 2012 році судом було видано виконавчий лист, де боржником виступає ОСОБА_1 , виконавче провадження перебувало на виконанні. Проте через відсутність Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень стягувач не міг контролювати хід виконання рішення, а на його неодноразово надіслані листи на адресу виконавчої служби відповіді не отримував.
Вважає, що виконавчий лист було втрачено при пересиланні з одного відділу виконавчої служби до іншого, проте з відповіді, яку нарешті відділ ДВС надав у 2024 році, неможливо встановити, до якого відділу ДВС було передано виконавче провадження. Натомість заявник вживав усіх необхідних заходів для встановлення етапу виконання рішення суду за виконавчим документом, тому строк пред`явлення виконавчого документу до виконання пропущений з поважних причин. 
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року в задоволенні заяви АТ «УкрСиббанк» відмовлено.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що на виконанні в Замостянському ВДВС перебувало виконавче провадження ВП № 44695032 та на виконанні у Першого відділу ДВС у м. Вінниці ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) перебувало виконавче провадження № 50663371 з виконання виконавчого листа від 03 жовтня 2012 року № 2-2399-2011, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці. АТ «УкрСиббанк» не надав належних доказів, які б вказували на поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа. Заявником тривалий час не було вжито жодних дій для сприяння виконання рішення суду у виконавчому провадженні. Тому суд виснував, що підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання немає, відтак немає підстав і для видачі дубліката виконавчого листа.
Не погодившись із такою ухвалою, АТ «УкрСиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою заяву АТ «УкрСиббанк» задовольнити.
Основні доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскільки у стягувача не було доступу до ЄДРВП, тому АТ «УкрСиббанк» не володіло інформацією щодо виконання виконавчих документів . Банк шість разів надсилав до Центрального ВДВС у місті Вінниці запити про надання інформації про хід виконання виконавчого листа від № 2-2399/2011 від 03 жовтня 2022 року, а також направляв такі запити до Першого ВДВС у м. Вінниці. 29 червня 2023 року в телефонній розмові вдалось дізнатись, що адреса боржника належить за територіальністю до Другого ВДВС м. Вінниці, а тому до даного відділу було направлено клопотання про надання інформації про хід виконання виконавчого листа від № 2-2399/2011 від 03 жовтня 2022 року. 02 липня 2024 року другий відділ ДВС у м. Вінниці повідомив, що вказаний виконавчий документ перебував на виконанні за номером ВП № 44695032 та 17 червня 2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з відсутністю майна на яке можливо звернути стягнення та разом з виконавчим документом була направлено на адресу стягувача (м. Вінниця, вул. Чорновола, 29). З відповіді Першого відділу ДВС у м. Вінниці було встановлено, що в них перебувало на виконанні виконавче провадження № 50663371 та 30 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби, проте неможливо наразі встановити, до якого саме.
Суд надав невірну оцінку наданим Банком доказам того, що він не втратив інтерес до виконавчого провадження та вживав заходів для того щоб з`ясувати його долю, тому безпідставно виснував про відсутність підстав для поновлення строку на пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання та у видачі дубліката виконавчого листа.
Відзив від учасників справи, впродовж встановленого апеляційним судом строку, на адресу апеляційного суду не надходив.
В судовому засіданні апеляційного суду представник АТ «УкрСиббанк» Куйдан О. І. підтримав викладене в апеляційній скарзі та просив її задовольнити. ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, повідомлена судом належним чином, поштове вдіправленян повернулося неврученим через відсутність адресата.
Частинами 1, 2 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що судове рішення відповідає вказаним вимогам закону.
Відповідно до частин першої, другої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.
У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, ухвала суду є виконавчими документами.
Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, та чи не втратило судове рішення законної сили.
Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
По справі встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:
- рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 20 грудня 2011 року та з урахуванням ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці від 04 липня 2012 року про виправлення описки (а. с. 130) стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11338842000 від 13 травня 2008 року в розмірі 182 622 гривні 17 коп., яка включає в себе основний борг – 22 080,73 доларів США, що еквівалентно 175 967,96 грн.; прострочені проценти - 599,81 доларів США, що еквівалентно 4 780,07 грн.; пеню - 172,43 доларів США, що еквівалентно 1 374,14 грн.; неустойку - 500 грн., а також 1 700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а. с. 122-123);
- 01.10.2012 року представник ПТ «УкрСиббанк» Марусич М. С. подав заяву про видачу виконавчих листів на кожного боржника окремо (а.с.132);
- 09 жовтня 2024 року АТ «УкрСиббанк» звернулося до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про видачу дублікату виконавчих листів та поновлення пропущеного строку (а. с. 135 – 143) (надалі – Заява). 
- До Заяви додано ксерокопію виконавчого листа, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці 03 жовтня 2012 року, в якому зазначено, що Замостянський районний суд м. Вінниці 20 грудня 2011 року розглянув цивільну справу за позовом ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 11338842000 від 13 травня 2008 року в розмірі 182 622 гривні 17 коп., яка включає в себе основний борг – 22 080,73 дол. США, що еквівалентно 175 967,96 грн.; прострочені проценти - 599,81 дол. США, що еквівалентно 4 780,07 грн.; пеню - 172,43 дол. США, що еквівалентно 1 374,14 грн.; неустойку - 500 грн., а також 1 700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. (а. с. 146);
- на підтвердження того, що Банк цікавився станом виконавчого провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , ПАТ «УкрСиббанк» надав копії запитів, а саме:
- до Центрального відділу ДВС у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 04 жовтня 2016 року, від 01 листопада 2017 року, від 21 грудня 2018 року, від 24 грудня 2019 року, від 27 травня 2020 року, від 23 квітня 2021 року, до кожного з яких приклав копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 147 – 163);
- до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 15 вересня 2022 року з копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а. с. 164 – 166);
- до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 29 червня 2023 року, від 07 грудня 2023 року з копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення (а.с. 167 – 172). 
- на запит АТ «УкрСиббанку» від 24 червня 2024 року № 604/24 начальник Другого відділу ДВС у м. Вінниці ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Хмельницький) надав відповідь, що у провадженні органу ДВС перебувало виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, ВП № 44695032. Проте 17 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа через відсутність майна на яке можливо звернути стягнення. Виконавчий лист у зв`язку з цим повернуто стягувачу. Також повідомлено, що виконавче провадження № 50663371 перебувало на виконанні в Центральному відділі ДВС м. Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області. До відповіді надано Витяг зі спецрозділу (а.с. 173);
- із ВП-спецрозділ слідує, що у провадженні Замостянського ВДВС перебувало виконавче провадження ВП № 44695032 про стягнення з ОСОБА_1 3 694,14 грн., 17 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа через відсутність майна на яке можливо звернути стягнення (а. с. 174 – 175);
- на запит АТ «УкрСиббанк» від 10.09.2024 року начальник Першого відділу ДВС у м. Вінниці ЦЗМУ Міністерства юстиції (м. Київ) повідомив АТ «УкрСиббанк», що перевіркою АСВП встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 50663371 з виконання виконавчого листа від 03.10.2012 № 2-2399-2011 виданого Замостянським райсудом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості в розмірі 182 622,17., яка включає в себе основний борг 22080,73 дол. США, що еквівалентно 175 967,96 грн.; прострочені проценти - 599,81 дол. США, що еквівалентно 4 780,07 грн; пеню - 172,43 дол. США, що еквівалентно 1 374,14 грн; неустойку 500 грн, а також 1700 грн судового збору та 120 грн. витрат на Т3 розгляду справи. 30 червня 2016 державним виконавцем винесено постанову про направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби. В результаті перевірки спецрозділу АСВП встановити до якого саме відділу скерований виконавчий документ не виявилось можливим в зв`язку з відсутністю даних. Надати більш детальну інформацію немає можливості в зв`язку з тим, що виконавче провадження знищене (а.с. 176).
Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.
Підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є факт пропуску стягувачем такого строку з поважних причин.
Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для стягувача отримати та подати у встановлений законом строк виконавчий лист до примусового виконання.
Поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, і того, що вона не могла дізнатися про таке порушення раніше, покладається на заявника.
У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що «стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України). Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що «єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду».
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12, від 01 серпня 2023 року у справі № 700/3521/15-ц та ряді інших.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Насамперед слід зазначити, що виконавче провадження ВП № 44695032 про стягнення з ОСОБА_1 3 694,14 грн, яке перебувало у провадженні Замостянського ВДВС та 17 червня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого листа через відсутність майна на яке можливо звернути стягнення (а. с. 174 – 175), з огляду на суму стягнення, не має відношення до вирішення питання, яке наразі розглядається.
Як вбачається із матеріалів справи виконавчий лист за № 2-2399-2011 виданий Замостянським районним судом м. Вінниці 03 жовтня 2012 року в частині боржника ОСОБА_1 про солідарне стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором № 11338842000 від 13 травня 2008 року в розмірі 182 622 гривні 17 коп., яка включає в себе основний борг – 22 080,73 дол. США, що еквівалентно 175 967,96 грн.; прострочені проценти - 599,81 дол. США, що еквівалентно 4 780,07 грн.; пеню - 172,43 дол. США, що еквівалентно 1 374,14 грн.; неустойку - 500 грн., а також 1 700 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Строк пред`явлення до виконання 1 рік (а.с.140).
Як вбачається з відповіді Першого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці від 12.09.2024 року (а.с.176), в нього перебувало на виконанні виконавче провадження № 50663371 з виконання зазначеного виконавчого листа та 30 червня 2016 року державним виконавцем винесено постанову про направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу ДВС, виконавче провадження знищено, неможливо встановити до якого саме відділу направлено.
Як вбачається зі змісту виконавчого листа та у відповідності до положень статті 22 ЗУ «Про виконавче провадження № 606-XIV, який був чинним на момент видачі виконавчого листа 03.10.2012 року та на момент його пред`явлення до виконання, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання становив 1 рік.
З огляду на вищезазначену відповідь ДВС (а.с.176), слід виснувати, що виконавчий лист, виданий Замостянським районним судом м. Вінниці 03.10.2012 року № 2-2399-2011, перебував на виконанні Першого відділу ДВС до 30 червня 2016 року, надалі його доля є невідомою, що свідчить про його втрату.
АТ «УкрСиббанк» звернувся до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа та видачу його дубліката, згідно поштового штампу на конверті, 03 жовтня 2024 року, тобто після закінчення строку для пред`явлення виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 як солідарного боржника заборгованості за кредитним договором № 11338842000 від 13 травня 2008 року в розмірі 182 622 гривні 17 коп.
Як на підставу поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання АТ «Укрсиббанк» посилається на надсилання ним листів до Центрального відділу ДВС у місті Вінниці  Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 04 жовтня 2016 року, від 01 листопада 2017 року, від 21 грудня 2018 року, від 24 грудня 2019 року, від 27 травня 2020 року, від 23 квітня 2021 року(а. с. 147 – 163); до Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 15 вересня 2022 року (а. с. 164 – 166); до Другого відділу державної виконавчої служби у місті  Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 29 червня 2023 року, від 07 грудня 2023 року (а.с. 167 – 172). 
При цьому зазначає, що через відсутність Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) був позбавлений можливості з`ясувати долю виконавчого документу, так як не знав на виконанні в якому відділі ДВС він перебуває.
У відповідності до пункут1 частини 2 статті 17, пункту 1 частини 1 статті 19 ЗУ № № 606-XIV, чинного на час пред`явлення виконавчого документу до виконання, відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчих листів, виданих судами, здійснюється за заявою стягувача.
З огляду на такі норми чинного на той час закону, виконавче провадження було відкрито за заявою стягувача: АТ «УкрСиббанк», а відтак апеляційний суд зауважує, що його твердження про незнання, в якому відділі ДВС знаходився виконавчий лист на виконанні, - видається нелогічним та не відповідає істині.
Оцінюючи надані Банком звернення до різних відділів ДВС як на підтвердження того, що він цікавився станом виконавчого провадження, суд першої інстанції зазначив, що хоча до них надано рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, проте вони не містять опису вкладення, а тому суд правильно виснував, що вони не є доказами вручення саме цих звернень, які надсилав Банк.
Апеляційний суд також вважає за необхідне вказати, що навіть якщо припустити, що Банк направляв такі звернення до Центрального відділу ДВС в м. Вінниці (а не до Першого відділу ДВС м. Вінниці, в якого на виконанні перебував виконавчий лист від 03 жовтня 2012 року № 2-2399-2011, про що Банк як стягувач, за чиєю заявою було відкрито виконавче провадження, мав достеменно знати), то перше звернення Банку датоване 04 жовтня 2016 року (а.с. 147-148), а тому, не отримавши відповіді, він як стягувач повинен був вжити реальних заходів, які б свідчили про заінтересованість його у виконанні виконавчого листа (наприклад, звертатися зі скаргою на бездіяльність державного виконавця до вищестоящого органу чи до суду), натомість Банк приблизно 1 раз в рік направляв, як він стверджує, запити, до ДВС, не отримував відповіді і знову чекав рік.
Відтак суд першої інстанції вірно виснував, що стягував не проявляв належного інтересу до примусового виконання рішення суду.
Статтею 12 ЗУ № № 606-XIV та статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404- VIII, який набрав чинності 04.10.2016 року, закріплені права учасників виконавчого провадження, серед яких: право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. 
Також ЗУ № 1404 – VIII надав учасникам виконавчого провадження право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження (стаття 19), 05.01.2017 року набрало чинності «Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження» затверджене наказом Міністерства юстиції України 05.08.2016  № 2432/5, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 р. за № 1126/29256.
Сторона виконавчого провадження як і сторона судового процесу має цікавитись про стан розгляду його справи.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що заявником АТ «УкрСиббанк» не доведено належними доказами, об`єктивних та непереборних обставин причин пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а тому немає підстав для поновлення пропущеного стягувачем строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.
Безпідставне поновлення судом строків пред`явлення виконавчих листів до виконання є порушенням конвенційних прав та порушенням права на справедливий суд. Можливість отримати своєчасний судовий захист є головним аспектом реалізації права на доступ до правосуддя. Однак вказане право не може бути абсолютним і його реалізація повинна бути здійснена в межах певних процесуальних строків.
Крім того, Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.
Так, в рішенні ЄСПЛ «Пономарьов проти України» Суд зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень Суду, однак такі повноваження не є необмеженими.
У рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків Судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції).
Колегія суддів звертає увагу на те, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання немає перешкод для задоволення заяви стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання.
Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.
Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (п.35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 у справі № 2-836/11).
За таких обставин суд першої інстанції вірно виснував, що у зв`язку з відмовою у поновленні пропущеного строку пред`явлення до виконання виконавчого документа, слід відмовити і у задоволенні заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини1 статті 374 ЦПК України, апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. 
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
Зважаючи на надану оцінку доводам учасників справи та висновкам суду першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга АТ «УкрСиббанка» не містить доводів, які б спростовували постановлену у справі ухвалу суду першої інстанції, яка ґрунтується на повному та всебічному з`ясуванні обставин справи, постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Тому ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року підлягає залишенню без змін, а подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга не підлягає до задоволення, то судові витрати АТ «УкрСиббанка», понесені у суді апеляційної інстанції, слід залишити за ним. Доказів понесення судових витрат в суді апеляційної інстанції боржницею матеріали справи не містять.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УкрСиббанка» залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 09 грудня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення
Головуюча                                                                                              Т. М. Шемета
Судді:                                                                                                       В. В. Сопрун
Т. Б. Сало