ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/539/25 Справа № 183/13300/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Березюк В. В. Суддя у 2-й інстанції - Руденко В. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

10 лютого 2025 року                                                                м. Дніпро

       Суддя Дніпровського апеляційного суду Руденко В.В., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Волок Ю.В., 
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника Волок Юлії Володимирівни, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
       на постанову судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), -

В С Т А Н О В И В :

       Постановою судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. на користь держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік.
ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору на підставі п.12 ст.5 ЗУ “Про судовий збір”.

       У постанові суду зазначено, що 13.12.2024 року о 22.40 годині на автошляху М-29, 159 км Самарівського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Кіа Спортедж», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатору «Alcotester Drager» № 6820», результат тесту - 0,21 %.

В апеляційній скарзі захисник Волок Ю.В. порушує питання про скасування постанови судді, як незаконної та необґрунтованої.
В обґрунтування своїх вимог захисник посилається на те, що відеозапис з нагрудних камер працівників поліції починається на узбіччі дороги, коли транспортний засіб не рухався. На відеозаписі не видно, чи зупинявся транспортний засіб, як і не видно початку спілкування поліцейських із ОСОБА_1 .
Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності жодного разу не повідомив працівників поліції, що перебував у стані алкогольного сп`яніння, чи вживав алкоголь. Навпаки, водій говорив, що він являється священником та служить і перебував на полігоні з побратимами. На запитання інспектора ОСОБА_1 зазначив, що він вживав лише ліки, тому погодився продути в газоаналізатор, так як був впевнений у тому, що він тверезий.
У фабулі протоколу зазначено, що:”... огляд водія на стан сп`яніння проводився за допомогою приладу Драгер, який показав результат 0,21‰”. Відповідно до технічних характеристик приладу Драгер Алкотест 6820, що розміщений на офіційному сайті виробника, вказаний засіб вимірювальної техніки може вказувати результат з певною похибкою. Так, границі допустимої похибки під час експлуатації приладу можуть складати +-0,042 проміле в діапазоні від 0 до 0,84 проміле, тоді як вміст алкоголю у видихаємому ОСОБА_1 повітрі лише не 0,01 ‰ перевищував допустиму норму, тобто в межах похибки приладу Драгер Алкотест 6820.
Таким чином апелянт зазначає, що прилад Драгер Алкотест 6820 має допустиму похибку+-0,042 проміле, отже результат тесту ОСОБА_1 , з урахуванням похибки, склав від 0,168 до 0,242 проміле.
Виходячи з наведеного, в організмі ОСОБА_1 із застосування газоаналізатора Драгер Алктотест 6820 виявлено алкоголь на рівні технічної похибки (яка є допустима під час застосування зазначеного технічного засобу), що є в межах допустимих норм та не тягне за собою наслідком притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
Крім того захисник зазначає, що в чекові Драгер Алкотест 6820 не зазначено до якого протоколу про адміністративне правопорушення відноситься вказаний результат. Як не вказані час та дата проведення огляду на стан сп`яніння за результатами газоаналізатора. 
За увесь час спілкування з працівниками поліції, водієві не було роз`яснено, що він має право не лише продути в газоаналізатор, а й проїхати до медичного закладу для визначення стану алкогольного сп`яніння. Вказане не відповідає вимогам Інструкції та Порядку. 
Захисник вказує, що рапорт працівника поліції не є належним доказом, оскільки свідчення представника суб`єкта владних повноважень, який виконує функції нагляду та контролю за безпекою дорожнього руху, є лише поясненнями (постанова ВС від 15.04.2020 у справі № 489/4827/16-а). Більше того, у рапорті вказано, що з результатом газоаналізатора водій згоден, однак це не відповідає дійсності, що підтверджується записом з бодікамери поліцейського, на якій відсутня згода водія з результатом тесту. 
ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався являється священником та з 22.08.2024 по теперішній час несе службу у ВЧ № НОМЕР_2 на посаді водія другого зенітного кулеметного взводу зенітної батареї зенітного ракетно-артилерійського дивізіону, яка безпосередньо пов`язана з управлінням транспортних засобів для оборони та захисту нашої Держави. 
Враховуючи викладене, захисник просить постанову судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.01.2025 скасувати, провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП — закрити на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи думку захисника Волока Ю.В., яка не заперечувала проти розгляду апеляційної скарги за відсутності ОСОБА_1 , апеляційний суд, відповідно до приписів ч.6 ст.294 КУпАП, вважає за можливе провести апеляційний розгляд за його відсутності.

В суді апеляційної інстанції захисник Волок Ю.В. підтримала доводи поданої апеляційної скарги та наполягала на її задоволенні, просила апеляційний суд скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Додатково суду зазначила, що акт огляду на стан сп`яніння (а.с.2) не може буди належним доказом у справі, оскільки в ньому відсутня дата його складання та не зазначено його приналежність до відповідного протоколу про правопорушення. Крім того зауважила на тому, що сам по собі рапорт патрульного поліцейського (а.с.4) не є належним доказом у справі з огляду на правову позицію ВС.

Вислухавши пояснення захисника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Між тим, вказаних вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.
Як слідує зі змісту постанови суду першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суддя місцевого суду послався, як на докази, на матеріали справи, а саме на: протокол про адміністративне правопорушення, відеозапис з нагрудних камер працівників поліції, рапорт поліцейського, результат тесту на вміст алкоголю у повітрі, що видихається, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Однак, перевіряючи вказані докази, суд апеляційної інстанції дійшов до переконання, що вони не вказують прямо або опосередковано на винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на таке.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №195951 від 13.12.20204, складеного у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1) убачається, що 13.12.2024 року о 22.40 годині на автошляху М-29, 159км Самарівського району Дніпропетровської області, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Кіа Спортедж», д/н НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку за допомогою газоаналізатору «Alcotester Drager» № 6820», результат тесту - 0,21‰. Водій порушив п.2.9 “а” Правил дорожнього руху, за що передбачені відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Подію зафіксовано на нагрудні камери відеофіксації № 471446, 471053.
У графі “Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності” стоїть підпис ОСОБА_1 .
Вказано, що тимчасово вилучено посвідчення водія НОМЕР_3 та видано тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом НОМЕР_4 .
Особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 роз`яснено його права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП, повідомлено місце розгляду справи, про що мається власноручний підпис ОСОБА_1 у відповідних графах.

Згідно акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у водія ОСОБА_1 виявлені ознаки алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Огляд водія проведеного за допомогою газоаналізатора Alcotester Drager» № 6820», результат тесту позитивний — 0,21‰. З результатом огляду водій ОСОБА_1 згоден (а.с.2).

Відповідно до чеку Alkotest Drager 6820, тест № 2668, було проведено огляд водія ОСОБА_1 на перебування у стані алкогольного сп`яніння, результат позитивний — 0,21‰ (а.с.3).

З рапорту інспектора взводу №2 роти №2 батальйону №3 УПП в Дніпропетровській області Борисенка О.О. убачається, що під час несення служби на стаціонарному посту ДП-15, 13.12.2024 о 22 годині 40 хвилин за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, траса М29, 159 км. Було зупинено згідно п.3.7 ч.1 ст. 35 ЗУ “Про національну поліцію” та ПКМУ 1455 та 1456 водія ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Кіа Спортедж», д.н.з. НОМЕР_1 . Під час спілкування з водієм, у нього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Водію запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку за допомогою газоаналізатора Drager Alcotester № 6820». Результат огляду позитивний та становить 0,21‰. Водій з результатом згоден. На водія було складено протокол за порушення п.2.9. “а” ПДР за ч.1 ст. 130 КУпАП серії ЕПР1 № 195951. Вилучено посвідчення водія НОМЕР_5 та видано тимчасовий дозвіл серії НОМЕР_6 . Згідно ст. 266 КУпАП водія відсторонено від керування та попереджено про наслідки. Автомобіль передано іншому водієві. Подію зафіксовано на камери: 471446 та 471053 (а.с.4).

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом апеляційної інстанції було відтворено відеозапис, який міститься на одному DVD+R диску, долученому до матеріалів справи (а.с.5).
       Так, на диску міститься єдиний відеофайл під назвою «export-v6v9w», який складається із безперервного запису з нагрудної відеокамери працівника поліції №471446 від 13.12.2024 тривалістю 22:41:44-23:26:51.
На відеозапису зафіксовано, що працівник поліції спілкується з водієм ОСОБА_1 , який перебуває на водійському сидінні. З відео зрозуміло, що автомобіль зупинився на узбіччі автодороги на вимогу поліцейського та ОСОБА_1 надав інспектору водійське посвідчення та документи на автомобіль. 
Працівник поліції поліції до ОСОБА_1 : “Алкоголь вживали?”
22:42:12 годин запису ОСОБА_1 :”Там чуть-чуть, трошки лікарство вживав”.
Працівник поліції:”Ви ж розумієте, що не можна пити за кермом”.
ОСОБА_1 :”Розумію, та я вже тут, рядом...”
Працівник поліції:”Тест пройдемо?”
ОСОБА_1 :”Давайте швидко тільки...”
Працівник поліції:” Ви можете пройти медичний огляд на перебування у стані алкогольного сп`яніння, або відмовитись. У разі відмови від проходження огляду — щодо Вас буде складено протокол про адміністративне правопорушення. Я відчуваю від Вас запах алкоголю. Вирішуйте”.
22:43:39 годин запису ОСОБА_1 :”Якщо можна, пробачте, пропустіть один раз. Я прошу. Я ж не те, що постійно...”
Далі на відеозапису зафіксовано, що працівник поліції роз`яснив водію ОСОБА_1 процедуру проходження медичного огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та у медичному закладі; наслідки результатів огляду та наслідки відмови від проходження огляду.
О 22:45:40 годин запису ОСОБА_1 : “Будь-ласка, пропустіть один раз. Я військовий, був у гостях”.
Працівник поліції:”Ви будете проходити огляд?”
ОСОБА_1 : “Пробачте один раз”.
Працівник поліції: “Я знаходжусь на службі. Я не можу пробачити, я не проводжу розгляд справи. Справу буде розглядати суд”.
ОСОБА_1 : “Пробачте, будь-ласка”.
Працівник поліції: “Я даю Вам дві хвилини на прийняття рішення щодо проходження огляду на перебування у стані сп`яніння”.
22:48:00 годин запису ОСОБА_1 :”Буду проходити огляд”.
На відеозапису видно, що ОСОБА_1 разом із працівником поліції ідуть у приміщення КП, водію роз`яснено порядок проходження огляду за допомогою алкоготестеру Драгер.
ОСОБА_1 : “Я був у гостях. Я признаю”.
Далі видно, як працівник поліції провів пробний тест на газоаналізаторі Драгер, результат тесту — 0‰. Потім ОСОБА_1 пройшов тест, результат позитивний — 0,21‰.
Працівник поліції: “Зараз відносно Вас буде складено протокол про адміністративне правопорушення, потім матеріали будуть передані до суду для розгляду. Ви вилучаємо Ваше посвідчення водія та видамо Вам тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом. У Вас є можливість зателефонувати тверезому водієві, щоб ми могли передати йому автомобіль?”
ОСОБА_1 зателефонував комусь, повідомив, що його “піймали”, попросив приїхати і забрати автомобіль.
Далі зафіксовано складання працівниками поліції протоколу про адміністративне правопорушення та інших процесуальних документів, ознайомлення водія ОСОБА_1 з ними та приїзд, за викликом ОСОБА_1 , тверезого водія, якому було передано автомобіль останнього.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах провадження, апеляційний суд вважає, що вони у сукупності відображають усі обставини, які мають значення для повного та об`єктивного розгляду справи про адміністративне правопорушення. Дані відеозапису нагрудних камер працівників поліції є належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяють повно і всебічно встановити обставини адміністративного правопорушення.
Разом з цим, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, заслухавши доводи захисника Волок Ю.В. на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе за умови наявності в її діянні складу адміністративного правопорушення, визначеного приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП України.
Відповідно до ст.245, 280 КУпАП, одним із завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з вимогами ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У рішенні Європейського суду у справі «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року відображено послідовну рекомендацію цієї міжнародної установи про пріоритетність неформального розуміння поняття «обвинувачення» національними судами.
Положеннями ст.9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Склад правопорушення - сукупність передбачених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак діяння, які характеризують (визначають) його як правопорушення і є підставою для притягнення суб`єкта правопорушення до адміністративної відповідальності.
Пункт 1.3 ПДР передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
В п.1.9 ПДР встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Так, п.2.5 ПДР зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Диспозиція ч.1 ст.130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням.
Відповідно до п. п. 6, 7 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України, МОЗ України 9.11.2015 р. №1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених МОЗ та Держспоживстандартом, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 ‰ алкоголю в крові.
Відповідно до п. 4 розділу II зазначеної вище Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться з дотриманням інструкції з експлуатації спеціального технічного засобу.
Перелік технічних засобів, що використовуються поліцейськими для виявлення та фіксування порушень правил дорожнього руху, затверджений наказом МВС України від 01 березня 2010 року №33, до спеціальних технічних засобів для проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння належать газоаналізатори «AlcoQuant 6020», «Alcotest 6510», «Alcotest 6810», «Alcotest 6820», «Alcotest7410 Plus com», «Алконт 01».
Всі види газоаналізаторів Drager Alcotest зареєстровані та внесені до Державного реєстру медичної техніки та виробів медичного призначення згідно з переліком, затвердженим наказом державної служби України з лікарських засобів від 29.12.2014 №1529.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 не заперечував щодо проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці за допомогою газоаналізатора Drager Alcоtest 6820 № ARНК-0487 та згідно результатів такого огляду було виявлено 0,21 ‰ (а.с.3).
Разом з тим, відповідно до технічних характеристик приладу Drager Alcоtest 6820, розміщених на офіційному сайті виробника, вказаний засіб вимірювальної техніки може вказувати результат з певною похибкою. 
Відповідно до Інструкції до приладу Drager Alcоtest 6820, яка є публічно доступною на сайті офіційного представника концерну Drager Safety AG&Co в України (https://www.saturn-data.com/ukr/produckts/631/0/903) технічними характеристиками вказаного приладу передбачено похибку в залежності від температури навколишнього повітря. Зокрема, при температурі від мінус 5 до плюс 50 градусів Цельсія у діапазоні вимірювання від 0 до 0,84‰, реальне значення з урахуванням похибки приладу може знаходитись у межах 0,24 + 0,042‰ , тобто у межах від 0,2 до 0,28 ‰.
Таким чином, прилад Drager Alcotest 6820 дійсно має наведені похибки при вимірюванні стану алкогольного сп`яніння, що в свою чергу ставить під сумнів результат - 0,21 ‰, який було встановлено у ОСОБА_1 при проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою вказаного приладу, оскільки перевищення допустимого вмісту алкоголю на 0,01 ‰ перебуває у межах можливої похибки вимірювань.
При цьому сторона захисту заперечує факт вживання ОСОБА_1 алкогольних напоїв, а отже й керування ним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння за встановлених місцевим судом обставин. Відповідно до інформації, що зафіксована на відеофайлі з нагрудної відеокамери працівника поліції, водій ОСОБА_1 стверджував, що він вживав лише ліки.
Враховуючи зазначене, зафіксований на роздруківці з принтеру спеціального технічного засобу Drager Alcotest 6820 результат огляду на стан сп`яніння 0,21 ‰, з урахуванням зазначеної вище точності вимірювального приладу, не може в достатній мірі свідчити про перевищення допустимої норми - 0,1‰, встановленої в Інструкції Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС України та МОЗ України №1452/735 від 09.11.2015, оскільки при врахуванні значення допустимої похибки у вимірюваннях допустима норма не перевищена.
Цим обставинам суд першої інстанції належної оцінки не надав та дійшов необґрунтованого висновку про доведеність вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до положень ст.1 та ч.1 ст.2 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.
Презумпція невинуватості - є конституційною гарантією, яка закріплена статтею 62 Основного закону України та передбачає, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.
Положеннями ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права, а ЄСПЛ притримується у своїх рішеннях позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа "Коробов проти України" N 39598/03 від 21.07.2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v. the UnitedKingdom), п. 161, Series A заява N 25).
У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріпленні положення, які зводяться до того, що кожен вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У той же час, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування "поза розумним сумнівом" (рішення від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства" (Ireland v.theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту".
Таким чином слід дійти висновків про те, що судом першої інстанції, у порушення вимог ст.280 КУпАП, не було з`ясовано усіх обставин справи, які мають значення для правильного її вирішення та суд дійшов безпідставного висновку про наявність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Наведене у своїй сукупності дає підстави стверджувати про те, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не доведена беззаперечними доказами, а сумніви, які виникли у ході розгляду цієї справи апеляційним судом мають бути витлумачені на користь останнього.
Апеляційний суд констатує, що у даній справі судом першої інстанції не доведено «поза будь-яким розумним сумнівом», що ОСОБА_1 13.12.2024 о 22 годині 40 хвилин керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Тому апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність доказів наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
За таких обставин, постанову судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП слід скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції, відповідно до ч.8 ст.294 КУпАП, має право:
1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін;
2) скасувати постанову та закрити провадження у справі;
3) скасувати постанову та прийняти нову постанову;
4) змінити постанову.

Підсумовуючи вищенаведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що апеляційна скарга захисника Волок Ю.В. підлягає задоволенню, а постанова судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року підлягає скасуванню, із закриттям провадження на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку відсутністю у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, керуючись ст.294 КУпАП,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника Волок Юлії Володимирівни, подану в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , — задовольнити.

Постанову судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року про визнання винним і притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП – скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДЯ ДНІПРОВСЬКОГО
АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ                                                  В.В. РУДЕНКО