П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

13 березня 2025 р.	м. Одеса	Справа № 420/21336/24	
Перша інстанція: суддя Марин П.П.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:  
              Головуючого:              Градовського Ю.М.
              суддів:                          Турецької І.О.,  
                                                    Шевчук О.А.
          розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024р. по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2024р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» (далі ТОВ «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ») звернулось до суду із позовом до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Волинській області №7889334/37893781 від 19 грудня 2022р.;
- зобов`язати Державну податкову службу зареєструвати Податкову накладну №4 від 30 червня 2022р., складену Товариством з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ», в Єдиному реєстрі податкових накладних датою її подання.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що позивачем разом із повідомленням про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено від 13 грудня 2022р. №2 було надано усі необхідні первинні документи, які в повному обсязі підтверджували господарську операцію на підставі якої було складено спірну податкову накладну, але ГУ ДПС у Волинській області було прийнято Рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №7889334/37893781 від 19 грудня 2022р., яким було відмовлено у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних в зв`язку з: «Ненаданням платником податку копій документів: первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури/інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладних».
Позивач вказує у позовній заяві, що оскільки податкову накладну №4 від 30 червня 2022р. складено за датою першої події (зарахування коштів), то на момент її складення об`єктивно не відбулось поставки товару, а тому у Позивача були відсутні документи щодо зберігання, видаткові накладні та ТТН. Оскаржуване рішення як акт індивідуальної дії не відповідає критеріям обґрунтованості та вмотивованості, оскільки відмова у реєстрації Податкової накладної №4 від 30 червня 2022р. ґрунтується на підставі відсутності підтверджуючих документів щодо зберігання, видаткових накладних та ТТН, які у даному випадку не підтверджують реальність господарської операції, за наслідками якої складено та направлено для реєстрації спірну податкову накладну, оскільки вона складена на підставі зарахування коштів (першої події) у відповідності до п.п. а) п.187.1. ст.187 Податкового кодексу України. 
Позивач вважаючи вищезазначене рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що не містить конкретної інформації щодо причин та підстав для його прийняття, звернувся до суду із відповідним позовом.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024р. адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Волинській області №7889334/37893781 від 19.12.2022р..
Зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» №4 від 30.06.2022р. датою її подання.
Стягнуто з Головного управління ДПС у Волинській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» сплачений судовий збір у розмірі 3028,00грн..
Не погодившись із вказаним рішенням суду, ГУ ДПС у Волинській області було подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм права, просило рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення на неї, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду та прийняття нової постанови про залишення адміністративного позову без розгляду, виходячи з наступних підстав.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було надано усі необхідні для реєстрації податкової накладної первинні документи податкового та бухгалтерського обліку, які підтверджують реальність господарських операцій, проте, податковим органом не надано належної оцінки цим первинним документам, що і стало помилковою підставою для прийняття рішення про відмову в реєстрації спірної податкової накладної в ЄРПН.
Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі та  належної оцінки доказів, допустив невірне застосування норм матеріального права та порушив норми процесуального права.
За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно зі  ст. 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» зареєстроване як юридична особа 17.10.2011р.. 
Зареєстрованими видами діяльності ТОВ «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» за класифікатором видів економічної діяльності є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний), 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур, 01.29 Вирощування інших багаторічних культур, 01.46 Розведення свиней, 01.50 Змішане сільське господарство, 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві, 01.63 Післяурожайна діяльність, 01.64 Оброблення насіння для відтворення, 10.11 Виробництво м`яса, 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами, 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, 46.23 Оптова торгівля живими тваринами, 46.32 Оптова торгівля м`ясом і м`ясними продуктами, 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами, 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.
29 червня 2022р. між позивачем (продавець) та ТОВ «КОМПАНІЯ ПРОМЕТЕЙ» (покупець) було підписано договір купівлі-продажу №29/06-с-П від 29 червня 2022р., за умовами якого позивач зобов`язується передати у власність ТОВ «КОМПАНІЯ ПРОМЕТЕЙ» сільськогосподарську продукцію (в подальшому  «товар»). 
Відповідно до п.1.2. договору характеристика товару: «насіння соняшнику» у кількості 790,92 т на загальну вартість 14 632 020,00 грн. з ПДВ. Згідно п. 2.3. договору  строк поставки товару  до 31 грудня 2022р. включно. Після закінчення терміну поставки, продавець не звільняється від обов`язку поставити товар. Покупець має право в односторонньому порядку відмовитись від отримання недопоставленого товару, письмово попередивши про це продавця.
Відповідно до п. 3.1. Договору покупець здійснює попередню оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця на підставі рахунку в строк до 1 липня 2022р. включно.
29 червня 2022р. позивачем було виставлено рахунок на оплату №15 від 29 червня 2022р. щодо поставки товару: «насіння соняшнику» у кількості 790,92 т на загальну суму 14 632 020,00 грн. з ПДВ.
30 червня 2022р. ТОВ «КОМПАНІЯ ПРОМЕТЕЙ» (Покупцем) було повністю оплачено вищевказаний товар, про що свідчить виписка по особовому рахунку за період: 30 червня 2022р..
30.06.2022р. позивачем за фактом першої події - оплати товару було складено податкову накладну № 4 на загальну суму 14632020,00 грн., у тому числі ПДВ 1796914,74,00 грн.
14.07.2022р. вказана податкова накладна була відправлена на реєстрацію та згідно отриманої квитанції, податкову накладну №4 було прийнято, але відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України  реєстрація ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних зупинена, оскільки коди  УКТЗЕД/ДКПП  товару/послуг 1206 відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує  величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
13.12.2022р. через електронний кабінет платника податків позивач надав до комісії регіонального рівня ГУ ДПС у Волинській області повідомлення «про надання пояснень та копій документів щодо податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію якої зупинено» №2, у яких надав пояснення та копії документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.
19.12.2022р. Комісією з питань зупинення реєстрації податкових накладних регіонального рівня (відповідача) прийняте рішення №7889334/37893781 щодо відмови в реєстрації податкової накладної в зв`язку із ненаданням платником податку копій документів, зокрема первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунків-фактури інвойсів, актів приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних (документи, які не надано, підкреслити).
У графі  додаткова інформація  оскаржуваного рішення вказано:  Відсутні підтверджуючі  документи щодо зберігання, видаткові накладні та ТТН.
Позивачем до ДПС було подано скаргу , за результатами розгляду якої рішенням Голови комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ДПС від 4.01.2023р. №839/37893781/2 залишено скаргу без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін. Підстави: ненадання платником податку копій первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних.
Не погодившись із зазначеним рішенням податкового органу та вважаючи, що до податкового органу позивачем надано повний та вичерпний перелік документів, який відображає усі аспекти господарської операції між товариством та його контрагентом, позивач звернувся в суд із відповідним позовом.
Перевіряючи правомірність прийняття оскаржуваного рішення податкового органу, з урахуванням підстав, за якими позивач пов`язує його протиправність та скасування, судова колегія виходить з наступного.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України  (ПК України) датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.
Згідно із п.201.10 ст.201 ПК України  при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом  201.1 ст.201  та/або пунктом  192.1 ст.192  цього  Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.
Відповідно до пп.201.16.1. п.201.16 ст.201 ПК України,  у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
При цьому, згідно з пп.201.16.2 п.201.16 ст.201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня, з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.
Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (пп.201.16.3 п.201.16 ст.201 ПК України).
Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Так, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11 грудня 2019р. №1165, якою затверджено Порядок зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (Порядок №1165).
Відповідно до п.4 Порядку №1165 у разі коли за результатами перевірки податкової накладної/розрахунку коригування визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування відповідають одній з ознак безумовної реєстрації, визначених у п.3 цього Порядку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування не зупиняється в Реєстрі.
Пунктом 5 Порядку №1165 визначено, що платник податку, яким складено та/або подано для реєстрації в Реєстрі податкову накладну/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряється щодо відповідності критеріям ризиковості платника податку, показникам, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку. Податкова накладна/розрахунок коригування, що не відповідають жодній з ознак безумовної реєстрації, перевіряються щодо відповідності відображених у них операцій критеріям ризиковості здійснення операцій.
Згідно з п.6 Порядку №1165 у разі коли за результатами автоматизованого моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну/розрахунок коригування, відповідає хоча б одному критерію ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється. Питання відповідності /невідповідності платника податку критеріям ризиковості платника податку розглядається комісією регіонального рівня. У разі встановлення відповідності платника податку хоча б одному з критеріїв ризиковості платника податку комісією регіонального рівня приймається рішення про відповідність платника податку критеріям ризиковості платника податку.
У разі коли за результатами автоматизованого моніторингу податкової накладної/розрахунку коригування встановлено, що відображена в них операція відповідає хоча б одному критерію ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної /розрахунку коригування, складених платником податку, який відповідає хоча б одному показнику, за яким визначається позитивна податкова історія, реєстрація таких податкової накладної/розрахунку коригування зупиняється (п. 7 Порядку №1165).
Відповідно до п.10 Порядку №1165 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, яка є підтвердженням зупинення такої реєстрації.
У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: 1) номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; 2) критерій (критерії) ризиковості платника податку та/або ризиковості здійснення операцій, на підставі якого (яких) зупинено реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, з розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку; 3) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для розгляду питання прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі або відмову в такій реєстрації (п. 11 Порядку №1165).
При цьому, механізм прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, реєстрацію яких відповідно до п.201.16ст.201 ПК України зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, визначено наказом Міністерства фінансів України від 12 грудня 2019р. №520, яким затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (Порядок №520).
Так, п.2 Порядку №520 визначено, що прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено, здійснюють комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі головних управлінь Державної податкової служби України в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДПС.
Згідно з п.п.3, 4 Порядку №520 у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/ розрахунку коригування в Реєстрі. Комісія регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 4 цього Порядку, приймає рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі та надсилає його платнику податку в порядку, встановленому ст.42 Кодексу.
Пунктом 5 Порядку №520 визначено перелік документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі, серед яких:
- договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них;
- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлено повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції;
- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм і галузевої специфіки, накладні;
- розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків;
-документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачено договором та/або законодавством.
При цьому, письмові пояснення та копії документів, зазначені у п.5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній/розрахунку коригування.
Письмові пояснення та копії документів, зазначені у п.5 цього Порядку, платник податку подає до ДПС в електронній формі за допомогою засобів електронного зв`язку з урахуванням вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», та «Про електронні довірчі послуги» та «Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами», затвердженого в установленому порядку (п.п.6, 7 Порядку №520).
Згідно з вимогами пунктів 9, 10 та 11 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до п.4 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.
Комісія регіонального рівня приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.
З аналізу наведених норм вбачається, що рішення Комісії повинні містити чіткі підстави для відмови в реєстрації податкових накладних, у даному випадку, або надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішень про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування, або надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішень про реєстрацію податкових накладних/розрахунків коригування.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до квитанції №9126322586 від 14.07.2022р. реєстрація податкової накладної була зупинена на підставі п.201.16 ст.201 ПК України: коди УКТЗЕД/ДКПП товару послуг 1206, відсутні в таблиці даних платника податку на додану вартість, як товари/послуги, що на постійній основі постачаються (виготовляються), та їх обсяг постачання дорівнює або перевищує  величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає п.1 Критеріїв ризиковості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів щодо підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Тобто, позивачу, було запропоновано надати копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, згідно переліку, вказаного у повідомлені.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем, було надано додаткові пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування №26 від 13.12.2022р., а саме оборотно-сальдову відомість по рахунку №361 за період 1.01.2022р.-13.12.2022р., договір купівлі-продажу №29/06-с-П від 29.06.2022р., звіт про збирання врожаю сільськогосподарських культур за формою №37-сг, рахунок на оплату №15 від 29.06.2022р., виписку з банку за 30.06.2022р., картку рахунку №361 за 1.01.2022р.-13.12.2022р..
Водночас, з матеріалів справи вбачається, що  між ТОВ «ВК «Прометей» (продавець) та ТОВ «Компанія Прометей» (покупець) укладено договір купівлі-продажу « 29/06-с-П від 29.06.2022р.
Відповідно до п.1.1 договору Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю сільськогосподарську продукцію (насіння соняшнику).
Так, відповідно до п.2.1 Товар поставляється на умовах самостійного вивозу за адресою: с.Піски, Баштанський р-н, Миколаївської обл..
Водночас, Верховний суд у Постанові №240/5563/23 від 13 січня 2024р., дійшов висновку, що відмова у реєстрації податкових накладних з підстав ненадання платником податку копій документів відповідно до п.5 Порядку №520, а саме: первинних документів щодо до придбання, зберігання, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи); розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків, які б підтверджували придбання та постачання товару є правомірною.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем як до повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена так і до суду, не надано підтверджуючих документів щодо зберігання насіння соняшника, документів щодо власних/орендованих складських приміщень.
Разом з тим, відповідно до п.2.3 Договору строк поставки Товару до 31 грудня 2022р.. 
Водночас, позивачем до повідомлення про надання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, не було надано видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, що підтверджують факт поставки обумовленого Договором  товару.
Проаналізувавши доводи податкового органу, судова колегія зазначає, що дійсно позивачем а ні до податкового органу, а ні до суду, не надано жодних документів на спростування зазначених доводів податкового органу, а саме щодо зберігання насіння соняшника, документів щодо власних/орендованих складських приміщень, ТТН та інші документи, за допомогою яких можна встановити повний ланцюг операцій з поставки продукції.
Приписами п.44.1 ст.44 ПК України визначено, що для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Тобто, показники, визначені п.44.1 ст.44 ПК України повинні підтверджуватись первинними документами, які податкові органи мають право вивчати і перевіряти під час проведення перевірок, що обумовлено пп.20.1.8 п.20.1 ст.20 ПК України.
Проведення будь-якої господарської операції підприємства фіксується і підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік.           Відповідно до ч.2 ст.3 ЗУ «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» (зі змінами та доповненнями) на даних бухгалтерського обліку ґрунтуються фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, тобто первинні документи з відображення господарських операцій є основою і для податкового обліку.
Отже, податковий облік ґрунтується на даних бухгалтерського обліку та підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є належним чином оформленні первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій.
При цьому, судова колегія вважає, що обов`язок довести реальність господарських операцій та підтвердити її належними документами, покладається виключно на позивача. Вказані первинні документи мають відповідати стандартам бухгалтерського обліку та вимогам ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Відповідно до п.11 Порядку №520 Комісія регіонального рівня приймає рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі в разі:
ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Реєстрі;
та/або ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту 5 цього Порядку;
та/або надання платником податку копій документів, складених/оформлених із порушенням законодавства.
Суд першої інстанції приймаючи рішення, виходив з того, що платником податків подані до податкового органу письмові пояснення та/або копії документів в підтвердження реальності здійснення операцій по спірній податковій накладній.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що первинним об`єктом судового дослідження у даній справі є обставини, за яких відповідачем вчинено дії щодо зупинення реєстрації податкових накладних та прийнято рішення про відмову у їх реєстрації. Підставою для таких дій мають бути: чіткі критерії оцінки ступеня ризиків відповідних господарських операцій; конкретний перелік документів, встановлений податковим законодавством, який підлягав наданню контролюючому органу для дослідження при прийнятті ним оспорюваного рішення.
На підставі встановлених обставин, судова колегія вважає, що ТОВ «ВК «Прометей» до податкового органу не було надано усіх необхідних та належних документів, які б дійсно підтверджували факт виконання господарських операцій між позивачем та його контрагентом, та спростували б сумнів, який виник у податкового органу з приводу підтвердження реальності господарських операцій із наведеним контрагентом. 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що платником податків надані всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковою накладною, у реєстрації якої відмовлено.
Проте, судом не досліджено, не з`ясовано та не надано оцінку, ані змісту таких операцій ані документам, наданим позивачем в підтвердження здійснення таких операцій.
Крім того, суд першої інстанції зазначив, що фіскальним органом в порушення п.201.16.1 ст.  201 ПК України  не вказано конкретного переліку документів, натомість, відповідно до вказаного пункту, податковий орган    повинен зазначити не    конкретний перелік документів, а пропонує надати будь-які документи, але за вичерпним переліком.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не було надано контролюючому органу доказів, які передбачені п.5 Порядку №520, а саме: щодо зберігання насіння соняшника, документів щодо власних/орендованих складських приміщень, ТТН та інші документи, а тому відмова в реєстрації податкової накладної з підстав ненадання платником податку копій документів є правомірною.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що на момент прийняття оскаржуваного рішення позивач подав до податкового органу первинні документи, які містили суперечності та не підтверджували інформацію, яка була зазначена у податковій накладній, відтак оскаржуване рішення прийняте відповідачем обґрунтовано та у відповідності до чинного законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.06.2023р. у справі №640/21884/20.
Разом з тим, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що ключовим питанням, що підлягає вирішенню, у контексті розгляду даної справи, є дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом.
Надаючи оцінку вказаним доводам апелянта про пропуск позивачем строку звернення до суду із цим позовом, а також зловживання процесуальними правами, колегія суддів виходить з наступного.
Згідно із п.6 ч.5  ст.44 КАС України  учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.
За правилами ч.1  ст.122 КАС України  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до ч.4  ст.122 КАС України  визначено, що якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Як встановлено під час розгляду справи та підтверджується матеріалами справи, що згідно з квитанції №2 позивач подав 27.12.2022р. до Державної податкової служби України скаргу на рішення від 19.12.2022р. №7889334/37893781, за результатами розгляду якого контролюючий орган прийняв рішення від 4.01.2023р. №839/37893781/2 про залишення скарги без задоволення та рішення комісії регіонального рівня про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних без змін.
Отже, позивач скористався правом на адміністративне оскарження рішення від 19.12.2022р. №7889334/37893781, а тому строк звернення до адміністративного суду становить три місяці, з дня вручення йому рішення від 4.01.2023р. №839/37893781/2.
Позовну заяву позивач подав більш чим через 15 місяців з дня прийняття рішення від 4.01.2023р. №839/37893781/2 про залишення скарги без задоволення, тобто із значним пропущенням тримісячного строку звернення до адміністративного суду.
Водночас, позивач звертаючись до суду першої інстанції із позовною заявою просив поновити строк звернення до суду посилаючись на введення воєнного стану.
Зокрема позивач зазначив, що сукупність факторів- відсутність електропостачання, відсутність інтернет-зв`язку, тривалі технічні проблеми, переміщення документів підприємства, наявність постійної загрози обстрілів, тривалість повітряних тривог, відсутність директора призвели до того, що своєчасне звернення до суду було не можливим.
Суд першої інстанції ухвалою від 9.10.2024р. відкрив провадження у справі, та зазначив, що адміністративний позов подано з додержанням вимог  ст.ст.160 - 161 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вирішуючи спірне питання колегія суддів зазначає про наступне.
Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, слід виходити з того, що причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина (або кілька обставин), яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк; 2) це обставина, яка виникла незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Приписами ч.3  ст.122 КАС України  визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.
Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору в публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів.
Вирішення питання щодо дотримання позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом не ставиться в залежність від вказаних обставин, а вирішується з огляду на факт, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення такого права та не може змінювати момент, з якого позивач дізнався про порушення такого права.
Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів. При зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом місяця від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду.
Апеляційний суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргами обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Таке правозастосування не є порушенням права особи на доступ до правосуддя, а є дотриманням принципуvigilantibus non dormientibus subveniunt, згідно з яким закони допомагають тим, хто пильнує, в світлі якого і запроваджено обмеження на законодавчому рівні права звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів відповідними строками ( див. постанову  Верховного Суду від 31 березня 2021р. у справі  № 240/12017/19).
Разом з тим, колегія суддів наголошує, що поважними визнаються лише обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.
Пункт 1  ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод  встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.
Як зазначено у Рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" 19 червня 2001 року (Kreuz v. Poland) (заява № 28249/95), "Право на суд" не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їхніх "цивільних прав та обов`язків", п.1 ст.6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети.
З уваги на вже висловлені мотиви, суд апеляційної інстанції звертає увагу на рішення Європейського суду з прав людини, в якому суд висловив свою позицію, зокрема, в справі "Олександр Волков проти України" (Заява № 21722/11 остаточне рішення від 27 травня 2013 року, §137), вказавши, що «строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними ... Строки давності є загальною рисою національних правових систем договірних держав щодо кримінальних, дисциплінарних та інших порушень.».
Статтею 123 КАС України  встановлено, що адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду.
Вказана норма за своєю правовою природою є нормою процесуального права.
Такий висновок узгоджується з позицією Верховного суду України від 15.10.2013р. у справі №21-240а13.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом оскарження у даній справі є визнання протиправним та скасування Рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Волинській області №7889334/37893781 від 19 грудня 2022р. та зобов`язання зареєструвати податкову накладну від №4 від 30 червня 2022р..
Керуючись ч.5  ст.4 ЗУ «Про доступ до судових рішень» від 22 грудня 2005р. №3262-IV, згідно з якою судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Єдиного державного реєстру судових рішень, судом апеляційної інстанції з`ясовано, що відповідно до ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від  19.04.2024р. справі №400/3602/24 ТОВ «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» 18.04.2024р. звернулося до суду із позовною заявою про визнання протиправним та скасування рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Волинській області від 19.12.2022р. №7889334/37893781 (далі  рішення від 19.12.2022р. №7889334/37893781).
Так, відповідно до ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від  19.04.2024р. у справі №400/3602/24 судом встановлено, що позивач звертався до із позовом з ідентичними позовними вимогами. 
Разом з тим, у прохальній частині позову позивач клопотав про поновлення строку звернення до суду. В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду послався на введення на території України воєнного стану.
Миколаївський окружний адміністративний суд ухвалою від 19.04.2024р. у справі №400/3602/24 за результатами аналізу доводів та доказів позивача позовну заяву залишив без руху з підстав недотримання процесуальних строків на звернення до суду та визнання неповажними підстав, наведених позивачем. 
29.04.2024р. представник позивача подав до суду заяву про поновлення пропущеного строку для звернення до адміністративного суду, яку вмотивував тим, що господарською діяльністю позивача керує його директор Ольховський Сергій Анатолійович, під юрисдикцією якого перебувають усі податкові, фінансові та правові питання, він самостійно займається вирішенням усіх господарських питань позивача. Крім цього, у період 25.03.2023р. по 30.07.2023р. він перебував у відрядженні у Полтавській області, з 15.09.2023р. по 20.11.2023р.  в Одеській області.
Ухвалою від Миколаївського окружного адміністративного суду від 1.05.2024р.  адміністративний позов було повернуто з підстав неповажності пропуску позивачем строку звернення до суду.
Обґрунтовуючи причини попуску строку звернення із позовом у справі що розглядається позивач зазначив, що сукупність факторів: введення воєнного стану, відсутність електропостачання, відсутність інтернет-зв`язку, тривалі технічні проблеми, переміщення документів підприємства, наявність постійної загрози обстрілів, тривалість повітряних тривог, призвели до того, що своєчасне звернення до суду було не можливим.
Щодо додаткових обставин на які послався представник позивача як на підставу  поновлення строку, а саме те, що позивач на момент виникнення спору здійснював свою господарську діяльність за такою юридичною/податковою адресою: 56150, Миколаївська обл., Баштанський р-н., с.Піски, вул.Кобзаря, буд.19-А. через постійні обстріли Миколаївської області, загрозу ведення активних бойових дій та з метою збереження документації позивача Ольховським Сергієм Анатолійовичем (директором Позивача) було видано Наказ «Про переміщення документації підприємства у безпечне місце» №02/01-23 від 2 січня 2023р. (міститься в матеріалах справи), згідно з яким з метою збереження документації підприємства було вирішено перемістити первинну документацію підприємства, пов`язану із здійсненням господарських операцій, у безпечне місце, а саме: м.Миколаїв, вул.Дніпровська, 1/2. Про повернення первинної документації, пов`язану із здійсненням господарських операцій до офісу, де здійснювалась господарська діяльність Позивача, директором було підписано Наказ «Про повернення до офісу документації підприємства» №10/04 від 10 квітня 2024р..
Судова колегія вважає такі доводи необґрунтованими, оскільки як сам зазначає позивач, документація була перевезена у безпечне місце, тобто ведення бойових дій, обстріли не заважали позивачу отримати доступ до первинної документації. Вчинення таких дій залежить виключно від волевиявлення позивача.
Водночас, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що предметом доказування при вирішенні вимог про зобов`язання контролюючого органу зареєструвати податкову накладну мають бути встановленими обставинами достатності документів для її реєстрації, тобто позивач має довести, що ним було подано вичерпний перелік документів, достатніх для реєстрації податкової накладної.
Щодо відсутності у директора товариства необхідних фахових прав знань, судова колегія вважає, що це не є поважною причиною для поновлення строку на звернення до суду, оскільки не знання порушення через байдужість до своїх прав або не бажання дізнатися – не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Відсутність у позивача фахових знань у галузі права не перешкоджало йому скористатися професійною правничою допомогою.
Вказана правова позиція узгоджується з Постановою Верховного Суду №280/5595/23 від 16.04.2024р.
Разом з тим, судова колегія зазначає, що у ситуації, коли особа виступає як керівник підприємства, вона має велику відповідальність та як керівник, він повинен усвідомлювати важливі аспекти та наслідки своїх рішень і дій для свого підприємства, включаючи фінансові, виробничі, кадрові та правові питання.
Щодо посилань позивача на відключення електроенергії, то судова колегія вважає за необхідне застосувати позицію, яка викладена у Постанові Верховного Суду №320/21139/23 від 23.07.2024р., відповідно до якої, судова колегія наголосила, що посилання позивача на те, що вся сукупність складних умов, які виникли і тривають у зв`язку із збройною агресією проти нашої країни, вплинули на можливість нормального ведення суб`єктами, зокрема платниками податків, своїх справ і дотримуватися визначених процесуальним законодавством вимог, жодним чином не обґрунтовують та не підтверджують поважність підстав пропуску строку звернення до суду з цим позовом.
Більш того, поновлення строку Товариству за наявності такого обґрунтування його пропуску поставить у нерівне становище інші товариства, які за таких же умов звертаються до суду в межах строків встановлених процесуальним законодавством.
До того ж попереднє звернення позивача до Миколаївського окружного адміністративного суду спростовують посилання його представника на не можливість звернення до суду до 5.07.2024р. (дата звернення із цією позовною заявою) та нівелюють доводи щодо неможливості звернення до суду у строки визначені  КАС України.
Окрім того, факт попереднього звернення до суду спростовує посилання позивача як підставу для поновлення строку непрацюючу техніку та вихід із ладу сервера.
Так, позивач не навів доказів того, що не працюючі сервери перешкоджали здійсненню господарської діяльності, проте на переконання позивача така обставина перешкоджала зверненню саме із цим позовом, хоча податковий орган під час розгляду справи зазначав, що у спірний період позивач неодноразово звертався із позовами до суду.
Також, у супереч п.11 ч.5  ст.160 КАС, в адміністративному позові у даній справі ТОВ «ВК «Прометей» зазначило, що ним не подано іншого позову до цього відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.
Вказане, на переконання  колегії суддів, дає підстави  розцінити  як спосіб штучного утворення  підстав для поновлення строку звернення до суду.
Слід зазначити, що ухвала Миколаївського окружного адміністративного про повернення позовної заяви від 1.05.2024р. по справі №400/3602/24 не була оскаржена позивачем до суду апеляційної інстанції.
Підсумовуючи наведене, враховуючи дату звернення позивача до суду першої інстанції з адміністративним позовом  5.07.2024р. та  наявність попереднього рішення Миколаївського окружного адміністративного суду №400/3602/24, про яке позивач звертаючись до суду вказав та не зазначив інших поважних причин пропуску  строку, аніж ті які ним вже зазначались із попереднім зверненням та які були визнанні Миколаївським окружним судом у справі №400/3602/24 не поважними, не оскарження такого рішення до апеляційного суду свідчить про неповажність пропуску строку звернення до суду, зловживання правами та не добросовісну поведінку  ТОВ «ВК «Прометей».
Щодо посилань позивача на велику кількість повітряних тривог та обстрілів, судова колегія зазначає наступне.
У Постанові Верховного Суду №686/22156/23 від 14.02.2024р. зазначено, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та час, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.
Під час порушення питання про поновлення пропущеного строку, позивач посилався на те, що Миколаїв є прифронтовим містом, на велику кількість та тривалість повітряних тривог, надавав посилання на інтернет-джерела, що містять інформацію про обстріли Миколаївщини та їх наслідки щодо наявності проблем з електропостачанням.
Проте, судова колегія вважає, заявником не зазначено, яким чином запровадження воєнного стану в Україні перешкоджало позивачу звернутися до суду з позовом в межах строку, визначеного законом, як і не надано доказів на підтвердження вказаних обставин.
Разом з тим, апеляційний суд, вважає за доцільне зазначити, що згідно з ч.2  ст.44 КАС України  учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Відповідно до ч. 1  ст. 45 КАС України  учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Положеннями п. 1, 2, 4 ч. 5  ст.44 КАС України  визначено, що учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом.
Відповідно до ч. 1  ст. 5 КАС України  учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.
Частиною 2 вказаної статті передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню адміністративного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями.
Відповідно до ч.4  ст.45 КАС України  суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання учасниками судового процесу його процесуальними правами, суд застосовує до нього заходи, визначенні цим Кодексом.
Вирішення питання про наявність чи відсутність факту зловживання процесуальними правами віднесене на розсуд суду, що розглядає справу.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 7.05.2020р. у справі №826/12191/18 та від 15.07.2021р. у справі № 420/698/21.
Як зазначив Верховний Суду у постанові від 5 липня 2023р. у справі № 640/11396/19, подання двох однакових за змістом позовів породжує обґрунтовані сумніви у добросовісності позивача, за змістом  ст.45 КАС України  такі дії відповідають поняттю зловживання процесуальними правами, відтак дискредитує дії позивача в цілому - як щодо другого, так і щодо першого позову.
Про заборону зловживання процесуальними правами йдеться і в нормах міжнародних актів, і в рішеннях Європейського суду з прав людини. У  ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»  регламентується, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.  Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод  від 04.11.1950 є живим інструментом, який комплексно застосовується під час захисту прав свобод та інтересів людини. Конвенційне положення ст.  17 окреслює заборону зловживання правами. Відповідно до ст.46 Конвенції суди при розгляді адміністративних справ зобов`язані враховувати практику ЄСПЛ.
Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду  від 10 квітня 2019р. у справі №390/34/17 (провадження №61-22315сво18)., 28 липня 2021р. у справі №380/744/20 (адміністративне провадження № К/9901/19704/21).
Відповідно до  ст.77 КАС України  кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  ст.78 цього Кодексу.
В ході розгляду справи позивач не довів суду ті обставини, на які він посилався в обґрунтування  підстав для поновлення строку звернення до суду .
Відповідно до п.2 ч. 1  ст. 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі  ст. 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду регламентовані  ст.123 КАС України, відповідно до ч.3 якої якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
В свою чергу, колегія суддів наголошує, що позивач у цій справі просить зареєструвати податкову накладну за фактом першої події, водночас, він не позбавлений права звернутись до податкового органу задля можливості реєстрації податкової накладної за фактом другої події - поставки товару, відповідно  приписів  ст.200 ПК України.
Оскільки  при постановлені оскаржуваного рішення судом першої інстанції було неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до її неправильного вирішення, колегія суддів дійшла висновку про необхідність частково задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нової постанови, якою адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.308,  309,  315,  317,  321,  322,  325  КАС України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області – задовольнити частково.
          Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2024р. –  скасувати.
          Прийняти по справі нове рішення, яким адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ПРОМЕТЕЙ» до Головного управління ДПС у Волинській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий:                                                                                Ю.М. Градовський

Судді:                                                                                          І.О. Турецька 

                                                                                          О.А. Шевчук