Справа № 303/4622/24

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        30 грудня 2024 року м. Ужгород

       Закарпатський апеляційний суд у складі:
               судді-доповідача                -        Кожух О.А.,
               суддів                        -        Джуги С.Д., Мацунича М.В., 
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сідун Владислав Мирославович, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 липня 2024 року (головуючий суддя Кость В.В.) усправі №303/4622/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

       У травні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Цент» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.
       Позов мотивовано тим, що 20 червня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики від 20.06.2021 №2562429 (надалі Договір), згідно з яким Позикодавець надав відповідачці кредит в розмірі 12000,00 грн, строком на 30 днів до 20 липня 2021 року. Договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідачки (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч.6 і 12 п.1 ст.3, п.12 ст. 11, ст..12 Закону України «Про електронну комерцію», ч.1 ст. 205 ЦК України), який був надісланий на номер моб.телефону Відповідачки, про що свідчить п.9 Договору позики, реквізити та підпиис сторін.
       09.02.2022 між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №09/02-2022, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за плату права грошової вимоги до боржників за договорами фінансових послуг, в тому числі за Договором, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 .
       В свою чергу, 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до Боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», в тому числі за договором позики №2562429 від 20.06.2021, що укладений між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_1 ..
       Позивач стверджує, що станом на 10.05.2024 сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить 157 604 грн, зокрема, заборгованість за тілом кредиту – 12000 грн, та заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги – 145604 грн. Та, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у розмірі 60 258 грн.
       Крім того, товариство просило стягнути з відповідача на свою користь судові витрати, а саме судовий збір та витрати на правничу допомогу.
       До позовної заяви товариством подано копію договору позики, копію розрахунку по заборгованості та додаткові угоди до договору позики, графік обов`язкових платежів, паспорт позики, копію договору факторингу та договору про відступлення права вимоги.

       Короткий зміст рішення суду першої інстанції

       Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 липня 2024 року позов ТОВ «Коллект центр» задоволено частково.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» суму 37004 грн (в.т.ч. 12000 грн – тіло кредиту, 25004 – проценти) заборгованості за договором позики №2562429 від 20.06.2021.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» 1859,47 грн у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору та 7000 грн витрат на правничу допомогу.
       Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджено укладення договору позики, строк виконання якого продовжувався додатковими угодами. На підставі чого суд визначив правомірним стягнення відсотків за користування позикою в строк по спливу трьох місяців після закінчення строку позики, тобто до 21.12.2021.        
       Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги, позиція інших учасників справи

       На це рішення подала апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сідун Владислав Мирославович, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити в частині задоволення позовних вимог, шляхом зменшення стягнутої суми заборгованості до 18209,20 грн, та відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу. 
       Апелянт стверджує, що суд безпідставно визнав за можливе стягнення відсотків за «правомірне» використання кредитних коштів у період за межами строку, на який було надано кредит, а саме до 22.09.2021, продовживши нарахування ще на 3 місяці – до 22.12.2021.
       Зазанчивши, що за межами строку позики відсотки нараховуються на підставі застосування положень ст.. 625 ЦК України.
       У своїх доводах посилається на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16.
       Представник відповідачки зазначив, що судом першої інстанції не було також враховано погашення відповідачкою заборгованості по сплаті нарахованих відсотків згідно договору в сумі 13 850 грн.
       За вказаних обставин, апелянт вважає, що позовна вимога про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в частині стягнення суми в розмірі отриманого кредиту та нарахованих відсотків за період до 22.09.2021 та з вирахуванням погажених відсотків 13850 грн (12000+5731,20+7164+7160-13850грн = 18209,20грн).
       Щодо заявлених позивачем витрат на правничу допомогу апелянт вважає такі безпідставними, а їх розмір необґрунтованим. У зв`язку з чим, просить відмовити у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу.

       27.09.2024 через систему «Електронний суд» ТОВ «Коллект центр» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення Мукачівського міськрайонного суду від 17.07.2024 без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
       Зазначає, що відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. 
       Оскільки строк позики було продовжено до 22 вересня 2021, то строк дії договору сплинув через три місяці від цієї дати, тобто 21 грудня 2021 року (включно), а тому правомірним буде стягнення заборгованості зі сплати процентів з відповідача саме в межах цього строку з 20 червня до 21 грудня 2021 року.
       Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, товариство стверджує, що суд задовольнив в цій частині позов правомірно, оскільки клопотань про зменшення зазначеної суми позивачем від іншої сторони не надходило.

       Межі розгляду справи апеляційним судом

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки ціна позову в даній справі складає 60258 грн, що є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

       Фактичні обставини та застосовані норми права

       Судом встановлено, що 20 червня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» (надалі - Позикодавець) та ОСОБА_1 (надалі - Позичальник) було укладено договір позики від 20.06.2021 №2562429 (надалі – Договір), згідно з яким Позикодавець надав відповідачу кредит в розмірі 12000,00 грн, строком на 30 днів до 20 липня 2021 року (а.с.6-9).
       Як вбачається з Додатку №1 до Договору позики (на звороті а.с.9), загальна вартість кредиту складає 17731,20 грн.: в т. ч. 12000,00 грн. – сума позики, 5731,20 грн. – проценти за користування позикою.
       Сторони погодили, що проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до Додатку №1 до Договору позики (п.2.4.1).
       Позика надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті Товариства протягом 3 робочих днів з дати підписання Договору (п.2.6)
       Договір позики та паспорт позики сторонами було підписано за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
       20.07.2021 між Позикодавцем та Позичальником було укладено Додаткову угоду №1 до Договору, відповідно до якої сторони погодили продовження строку позики на 30 днів, до 19 серпня 2021 року (а.с.11).
       Зі змісту Додаткової угоди №1 до Договору та Додатку №1 до неї вбачається, що сторонами також погоджено Графік обов`язкових платежів за Додатковою угодою №1, згідно з яким залишок заборгованості за сумою позики складає 12000,00 грн, а сума нарахованих процентів за користування позикою - 7164,00 грн. Загальна вартість позики в межах дії Додаткової угоди – 19164,00 грн.
       23.08.2021 року між сторонами було укладено Додаткову угоду №2 до Договору, відповідно до якої сторони погодили продовження строку позики ще на 30 днів, до 22 вересня 2021 року (а.с.13).
       Зі змісту Додаткової угоди №2 до Договору та Додатку №1 до неї вбачається, що сторонами також погоджено Графік обов`язкових платежів за Додатковою угодою №2, згідно з яким залишок заборгованості за сумою позики складає 12000,00 грн, а сума нарахованих процентів за користування позикою - 7164,00 грн. Загальна вартість позики в межах дії Додаткової угоди – 19164,00 грн (а.с.13).
       9 лютого 2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір факторингу №09/02-2022, відповідно до умов якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату права грошової вимоги до боржників за договорами фінансових послуг, в тому числі за Договором, що укладений між Позикодавцем та ОСОБА_1 (а.с. 22-27).
       В подальшому, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги до відповідача за Договором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», що підтверджується наявним у матеріалах справи Договором №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, а також реєстром боржників (а.с. 28-35).
       Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
       Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
       Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).
       Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
       Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що оскільки додатковою угодою №2 від 23.08.2021 до Договору позики було продовжено строк позики на 30 днів, до 22 вересня 2021 року, то стягнення відсотків за правомірне користування кредитними коштами після 22.092021 протягом ще трьох місяців є безпідставним та в цій частині позов не підлягав задоволенню.
       Судом встановлено, що відповідно до умов договору позики №2562429 від 20.06.2021 сторонами було погоджено строк дії договору, який почав обчислюватись з дати укладення договору позики та спливав через три місяці після спливу строку позики (а.с.6).
       Додатковими угодами, які укладались після договору позики, сторонами було погоджено продовження строку дії самої позики, при цьому умова щодо дії договору не змінювалась.
       Таким, чином суд першої інстанції правомірно визначив наявність підстав для стягнення боргу за відсотками за користування кредитними коштами в межах строку дії договору позики, відмовідно до умов абзацу 8 розділу 1 Договору позики №2562429 від 20.06.2021.
       Безпідставним є також твердження апелянта про неврахування судом сплаченої частини суми боргу в розмірі 13850,4 грн., зважаючи на наступне.
       З розрахунку заборгованості за договором позики №2562429 від 20.06.2021 вбачається, що відповідачкою в погашення процентів за користування позикою було сплачено 5731,2 грн 20.07.2021, а також 8119,2 грн – 23.08.2021, що в сумі складає 13850,4 грн.
       Таким чином із суми нарахованих процентів за користування позикою (32954,4 грн) кредитною установою було віднято суму сплачених процентів (13850,4 грн), додано нараховані проценти на прострочену позику (6484,8 грн) та віднято погашені проценти на прострочену позику (584,8 грн). 
       У зв`язку з наведеним, матеріалами справи підтверджується заборгованість за процентами в розмірі 25004 грн. (32954,4 грн - 13850,4 грн + 6484,8 грн - 584,8 грн) та спростовуються доводи апелянта про неврахування судом погашення боргу суми 13850 грн.
       Апеляційний суд визнає також необґрунтованою вимогу відповідача про незаконність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу, оскільки така вимога в апеляційній скарзі не містить доводи та підтвердження того, що сума, визначена судом першої інстанції у розмірі 7000 є надмірною.        

Висновки апеляційного суду 

       За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків про часткове задоволення позову. Судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду не спростовують. Відповідно до ст. 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду – залишити без змін.
Керуючись ст. 368, ч. 1 ст. 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

       Апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Сідун Владислав Мирославович - залишити без задоволення.
       Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 липня 2024 року - залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 30 грудня 2024 року. 

Суддя-доповідач:

Судді: