ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 953/6720/23
Номер провадження 22-ц/818/382/25

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2025 року         м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Супрун Я.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2024 року в складі судді Лисиченко С.М. у справі № 953/6720/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Харківська міська рада, про встановлення факту родинних відносин, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 , заінтересована особа: Харківська міська рада, звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин.
Заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його рідний брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець села Старосілля, Ракитянського району Бєлгородської області. Він також уродженець села Старосілля, однак через зміну адміністративно-територіального розподілу район, де розташовано село Старосілля, станом на дату його народження – 1946 рік, належав до Красноярузького району Бєлгородської області, більш того, працівник паспортного столу при видачі українського паспорту помилково вказав цю назву як ОСОБА_3 . Він звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті брата, однак нотаріусом виявлено невідповідність назв як самого населеного пункту, так і району, в якому цей населений пункт розташовано, в зв`язку з чим виникла необхідність встановлення факту, що має юридичне значення, а саме родинних відносин між фізичними особами. 
Просив встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є рідні брати.
У травні 2024 року Харківська міська рада надала до суду пояснення, в яких просила залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 у зв`язку з наявністю спору про право, оскільки судове рішення за результатами розгляду справи впливає на майнові права Харківської міської територіальної громади, адже внаслідок відсутності дійсних спадкоємців за заповітом та/або законом після смерті ОСОБА_2 у органу місцевого самоврядування виникає обов`язок щодо звернення до суду із відповідною заявою про визнання спадщини відумерлою та її передачі у комунальну власність, і наразі є всі правові підстави для такого звернення до суду. Крім того, заявником не надано копії свого свідоцтва про народження, з якого можливо було б встановити наявність спільних батьків у нього з померлим, а також доказів звернення до архівної установи для встановлення родинного зв`язку із померлим ОСОБА_2 .
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2024 року заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду, роз`яснено йому право звернутись до суду з позовом на загальних підставах.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що подана заява не підлягає розгляду у порядку окремого провадження, оскільки існує спір про право, що має вирішуватися виключно у порядку позовного провадження.
Не погоджуючись з ухвалою суду 10 вересня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» представник ОСОБА_1 – адвокат Поздняков С.Г. подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду – скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції впродовж слухання справи встановлено, що ОСОБА_1 дійсно є рідним братом ОСОБА_2 та єдиним його спадкоємцем. Необхідність встановлення факту родинних відносин у судовому порядку виникла у зв`язку з тим, що при видачі паспорту ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були допущені помилки в написанні та перекладі назви населеного пункту, де вони народилися. Харківська міська рада не входить до кола спадкоємців і може претендувати на майно лише за відсутності спадкоємців, тоді як в цій справі спадкоємець є. У справі відсутній спір про право, суд лише на підґрунті заперечень заінтересованої особи ухвалив неправосудне рішення. Харківська міська рада до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою не зверталась. 
Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходило.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися. 
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 23 січня 2025 року надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:
Харківською міською радою та представником ОСОБА_1 – адвокатом Поздняковим С.Г. отримано 04 листопада 2024 року в електронних кабінетах (а.с. 39, 40, том 2).
Судову повістку на ім`я ОСОБА_1 повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою від 11 листопада 2024 року «адресат відсутній за вказаною адресою», що у відповідності до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (а.с. 43-44 том 2).
Крім того, ОСОБА_1 про день, час та місце судового засідання повідомлявся 06 листопада 2024 року відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України, через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи (а.с. 42 том 2).
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 126-129, том 1).
З копії матеріалів спадкової справи № 44/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , заведеної 12 червня 2023 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лук`яновою О.Б., вбачається, що із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 , зазначивши, що він є рідним братом померлого. Заповіту ОСОБА_2 не залишив. На час смерті був зареєстрований один за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 перебував у шлюбі з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Інші особи із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 не звертались (а.с. 131-165, том 1).
З відповіді Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 24 липня 2024 №2968/3715-26-24-32.24/32.24 вбачається, що у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутні відомості щодо актових записів цивільного стану, складених компетентними органами іноземних держав, а саме про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 235 том 1).
Допитані судом у якості свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтвердили факт того, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 .
Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини 2 статті 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Частиною 6 статті 294 ЦПК України передбачено, що якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.
Положеннями пункту 1 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.
Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право виявлений під час розгляду справи залишає заяву без розгляду (частина 4 статті 315 ЦПК України).
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; 2) встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.
Аналогічні за змістом висновки щодо встановлення факту викладені в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20), від 27 серпня 2020 року у справі № 201/1935/20 (провадження № 61-8149св20), від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20), від 29 червня 2022 року у справі № 205/6338/21 (провадження № 61-19306св21).
Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені  у заповіті. У разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (частини 1, 3 статті 1277 ЦК України).
Залишаючи заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що заінтересована особа територіальна громада м. Харкова в особі Харківської міської ради заперечувала проти задоволення заяви і зазначила про те, що встановлення юридичного факту родинних відносин, про який просить заявник, впливає на права Харківської міської ради щодо визначення спадщини відумерлою (стаття 1277 ЦК України). 
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, який звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , на підставі якої нотаріусом заведено спадкову справу. Необхідність у встановленні факту родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме факту того, що вони є братами, виникла у зв`язку з відсутністю даних про їх родинний зв`язок, що унеможливлює оформлення спадщини у нотаріальному порядку. Тобто, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем.
Отже, заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, подано ОСОБА_1 до суду в порядку окремого провадження з метою захисту своїх прав та інтересів при вирішенні питання щодо оформлення спадщини в нотаріальній конторі, а не для вирішення спору про право на спадщину.
Процесуальний закон вимагає встановити наявність спору про право, а не припускати його можливість.
У даній справі підлягає вирішенню питання лише про наявність чи відсутність факту родинних відносин та його доведеність, оскільки інших спадкоємців, крім заявника, немає, а спір про право між ОСОБА_1 та Харківською міською радою на даному етапі відсутній. Встановлення цього факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Аналогічний по суті висновок міститься у постановах Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 640/9847/19 (провадження № 61-1365св17), від 03 липня 2019 року у справі № 591/1590/16-ц (провадження № 61-18018св18), від 27 січня 2021 року у справі № 643/4223/19 (провадження № 61-21361св19).
Посилаючись на те, що Харківська міська рада має свій інтерес щодо спадкового майна та повноваження щодо звернення до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, суд першої інстанції не встановив, чи зверталася територіальна громада із такою заявою, та чи дійсно існує майновий спір про право між нею та заявником. Самі по собі заперечення Харківської міської ради щодо вимог заяви про встановлення факту не є ознакою наявності спору про право.
Також і посилання Харківської міської ради на те, що заявником не надано копії свого свідоцтва про народження, з якого можливо було б встановити наявність спільних батьків у нього з померлим, а також доказів звернення до архівної установи для встановлення родинного зв`язку із померлим ОСОБА_2 , не свідчать про наявність спору про право, і мають бути оцінені судом при розгляді заяви по суті на предмет доведеності вимог заявника.
Отже, висновок суду першої інстанції про наявність спору про право є необґрунтованим. 
Виходячи з викладеного відповідно до пункту 4 частини 1 статті 379 ЦПК України ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду.
Відшкодування судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, можливе у справах позовного провадження, так як у справах окремого провадження, з урахуванням особливостей розгляду цих справ, судові витрати не відшкодовуються.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 263/1265/18 (провадження № 61-9939св19), від 30 червня 2021 року у справі № 299/3692/19 (провадження № 61-7181св20).
Керуючись ст. ст. 367, 368, п.6 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.379, ст.ст. 381-384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 20 серпня 2024 року скасувати, справу направити до Київського районного суду м. Харкова для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 січня 2025 року.

Головуючий                                                         Ю.М. Мальований 

Судді                                                                 О.В. Маміна 

В.Б. Яцина