КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/9749/2024
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            30 жовтня 2024 року                                                                                    м. Київ
                                                                                                                        Справа № 760/1257/22
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,  
за участю секретаря  судового засідання              Мех В.Ю.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року, ухвалене у складі судді Зуєвич Л.Л.,  
у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»  про зобов`язання провести перерахунок заборгованості,
 
встановив:
 
У січні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про зобов`язання КП «Київтеплоенерго» провести перерахунок заборгованості за послуги гарячого водопостачання і водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_1 , що відкритий на ім`я ОСОБА_1 . 
В обгрунтування позовних вимог вказує, що ОСОБА_1 є власником квартири                   АДРЕСА_1 , в якій з 2015 по 2019 рік, облік гарячого водопостачання здійснювався лічильником води Е-Т 1,5-U № 10151420 DN 15.
Зазначає, що відповідач, починаючи з жовтня 2016 року, при визначенні об`ємів споживання гарячої води використовує нормативи споживання, а не показання приладу обліку, ігноруючи ту обставину, що позивач взагалі не користується послугами гарячого водопостачання завдяки встановленню бойлера.
23 грудня 2019 року було здійснено монтаж нового лічильника, про що було складено відповідний акт, яким зафіксовано показники старого лічильника на момент його демонтажу, але перерахунок заборгованості за такими показниками відповідачем здійснено не було.
Звертає увагу на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача та неврахування показників приладу обліку, споживачу нараховано заборгованість за фактично  невикористану гарячу воду в сумі 11 576,69 грн за період з жовтня 2016 року по грудень 2019 року включно.
Вказував, що у відповіді на адвокатський запит щодо неправомірного нарахування заборгованості без врахування приладу обліку та надання її детального розрахунку, КП «Київтеплоенерго» зазначило, що 01 грудня 2019 року ознаку наявності лічильника знято у зв`язку з не проходженням чергової повірки, у зв`язку із чим за період з 2016 по 2019 роки було нараховано заборгованість за нормативами споживання без урахування показників засобу обліку.
22 грудня 2021 року представник позивача звернувся до КП «Київтеплоенерго» із заявою про проведення перерахунку заборгованості за послуги гарячого водопостачання і водовідведення по особовому рахунку № НОМЕР_2 , в задоволенні якої було відмовлено з мотивів необхідності повірки засобу обліку (який вже замінено 01 грудня 2019 року) та надання всіх квитанцій, що підтверджують факт оплати наданих послуг з 01 серпня 2018 по 31 серпня 2021 року.
Позивач наголошує, що плата за послуги з водопостачання споживачем, у квартирі якого встановлений засіб обліку гарячої води, вноситься за нормативними споживаннями у разі несправності обліку гарячої води з моменту виявлення такої несправності                                 КП «Київтеплоенерго».
Зауважує, що КП «Київтеплоенерго» своїх обов`язків з повірки індивідуального засобу обліку не виконувало, а відтак жодних несправностей виявлено не було, що виключає можливість нарахування заборгованості позивачу за нормативами споживання. У зв`язку із викладеними обставинами, просить суд його позовні вимоги задовольнити.
 
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року - відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання провести перерахунок заборгованості.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що КП «Київтеплоенерго» було порушено вимоги абз.2 пункту 10 Правил №630 відповідно до якого, справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил.
Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначає, що повірка засобів квартирних приладів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за власний рахунок абонента (споживача). Даний факт не заперечується позивачем, але чинне законодавство не визначає обов`язку власника щодо контролю за проведенням періодичної повірки, обслуговування засобів обліку води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж.
Також вважає, що висновки суду першої інстанції суперечать фактичним обставинам справи та підтверджують факт неналежного вивчення судом матеріалів справи, оскільки правовідносини між позивачем та відповідачем виникли у жовтні 2016 року, а не в 2017 році, як про це зазначає суд першої інстанції.
У відзиві на апеляційну скаргу представник КП «Київтеплоенерго» - Ральчук Н. В. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на його законність і обґрунтованість.
 
В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача  Ральчук Н.В. заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 
Колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що з 29 листопада 2017 року всі роботи пов`язані з періодичною повіркою (демонтаж, транспортування та монтаж) здійснюються за рахунок власників засобів вимірювальної техніки.  Отже, на час виникнення у позивача обов`язку здійснити повірку засобу квартирного приладу обліку води, така повірка мала бути здійснена за рахунок позивача. Іншого позивач у справі належними та допустимими доказами не довів.
З огляду на викладене, за відсутності даних про проходження повірки вузлом розподільного обліку, розрахунки за споживання гарячої води здійснюються як зі споживачем, в квартирі якого відсутні вузли обліку. Крім того, оскільки лічильник, який встановлений у квартирі позивача не перебував на повірці, та доказів його справності суду позивачем не надано, суд вважав, що нарахування відповідачем боргу є правомірним.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .
За даними програмного комплексу КП «Київтеплоенерго» міститься інформація про оснащеність з вересня 2015 року системи гарячого водопостачання квартири АДРЕСА_1 , вузлом розподільчого обліку гарячої води, який знято з абонентського обліку у грудні 2019 року у зв`язку із заміною. 
Оскільки за особовим рахунком за зазначеною адресою були відсутні оновлені дані про повірку квартирного лічильника гарячої води зав. № 10151420 та інформація щодо проведення чергової повірки не надавалась, у програмному комплексі КП «Київтеплоенерго» було знято ознаку його наявності з 01 грудня 2019 року.
З жовтня 2016 року по грудень 2019 року відповідачем нарахування за послугу з постачання гарячої води по зазначеній квартирі проводились згідно з показаннями будинкового засобу обліку як для квартири, яка не має квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири.
Відповідно до даних програмного комплексу КП «Київтеплоенерго» за адресою: АДРЕСА_2 внесено інформацію щодо встановлення нового квартирного лічильника гарячої води типу ETR-UA зав. № 201903018612 з 01 грудня                  2019 року.
Як вбачається з відповіді КП «Київтеплоенерго» від 21 грудня 2021 року на звернення адвоката Шабанова  С.В. в інтересах ОСОБА_1 , КП «Київтеплоенерго» з 01.05.2018 проводить нарахування за комунальні послуги з рахуванням інформації, яка була інтегрована мережними ресурсами до програмного комплексу Підприємства попереднім суб`єктом господарювання - ПАТ «Київенерго».  Від ПАТ «Київенерго» до КП «Київтеплоенерго» в програмному комплексі передано інформацію за особовим рахунком № НОМЕР_1 щодо наявності ознаки вузла розподільного обліку гарячої води зав. № 10151420 з невідомою датою державної повірки, який прийнято на абонентський облік з 01.09.2015 з умовними стартовими показниками 0 куб. м.
Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про комерційний  облік теплової енергії та водопостачання» споживач щомісяця передає показання вузлів розподільного обліку виконавцю відповідних комунальних послуг.
Зазначена норма повинна виконуватися навіть, якщо у певний розрахунковий період послугою з ЦПГВ не користувалися. У такому випадку необхідно передавати нульове споживання гарячої поди, надаючи однакові значення поточних та попередніх показань квартирного засобу обліку гарячої води будь-яких зручним для споживача способом.
Відповідно до ст. 9 Закону,  обсяги споживання гарячої чи питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування.
Враховуючи той факт, що за особовим рахунком за адресою АДРЕСА_2 не надавалися показники квартирного засобу обліку гарячої води, нарахування за послугу з ЦПГВ проводилося відповідно до вимог Закону. 
Оскільки за особовим рахунком за зазначеною адресою були відсутні оновлені дані про повірку квартирного лічильника гарячої води зав. № 10151420 та інформація щодо проведення чергової повірки не надавалась, у програмному комплексі КП «Київтеплоенерго» було знято ознаку його наявності з 01.12.2019. ( а.с. 7).
Згідно з даними програмного комплексу підприємства до особового рахунку № НОМЕР_1 внесена інформація щодо повірки вузла розподільного обліку гарячої води № 201903018612 з датою 26.06.2019.
16.12.2021 представником КП «Київтеплоенерго» проведено контрольне зняття показань приладу обліку гарячої води за наведеною адресою.
Оскільки споживачем не було надано документів на лічильник зав. № 201903018612 та інформація щодо проведення чергової повірки вказаного лічильника у підприємства відсутня, в програмному комплексі КП «Київтеплоенерго» з 01.12.2021 знято ознаку його наявності з приміткою «потребує повірки». ( а.с. 7)
У відповіді на звернення адвоката Шабанова С.В. в інтересах ОСОБА_1 КП «Київтеплоенерго» 03 січня 2022 року повідомило, що для розгляду питання щодо проведення коригування нарахувань за послугу з гарячого водопостачання згідно з фактичними обсягами споживання гарячої води відповідно до показань демонтованого засобу обліку зав. № 10151420, необхідно надати до КП «Київтеплоенерго» копії документів, що підтверджують придатність демонтованого засобу обліку до застосування (Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки), а також необхідно надати копії оплачених квитанцій з 01.08.2018 по 31.08.2021 із зазначенням показань та чітким банківським відбитком про сплату комунальних послуг. ( а.с.14).
 
До прийняття Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02 серпня 2017 року, частиною четвертою статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» було передбачено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювання яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.
Однак, з набранням чинності Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» від 22 червня 2017 року за № 2119-VIII змінено підходи до обліку комунальних послуг, а також встановлення та обслуговування засобів обліку води та теплової енергії (як квартирних, так і будинкових).
Зокрема, Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»  було внесено зміни до статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» та виключено вимогу щодо здійснення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб теплову енергію і воду), що є власністю фізичних осіб, за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з тепло- і водопостачання.
09 листопада 2017 року було прийнято Закон України № 2189-VIII « Про житлово-комунальні послуги, пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого абзаци перший-третій частини четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» замінено  п`ятьма новими абзацами.
Таким чином, відповідно до абзацу 5 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) було встановлено, що періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором, а у разі укладення співвласниками багатоквартирного будинку індивідуальних договорів про надання відповідної комунальної послуги періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) таких вузлів обліку забезпечуються виконавцем комунальної послуги за рахунок плати за абонентське обслуговування, встановленої відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Пунктом 6 Порядку подання засобів вимірювальної техніки на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 474 від 08 липня 2015 року ( зі змінами, внесеними постановою № 880 від 24.10.2018 року) визначено, що оплата періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтажу, транспортування та монтажу) засобів вимірювальної техніки, результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиту для побутових потреб електричну енергію і газ, комерційних розрахунків за спожиті теплову енергію і воду, здійснюється відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність»
Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, було прийнято постанову № 1344 від 02.11.2017 року, якою зі структури тарифів було виключено витрати на обслуговування, періодичну повірку і ремонт квартирних засобів обліку гарячої води.
Пунктами 20, 61 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з ЦО і ЦПГВ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869,  було передбачено віднесення до витрат на збут витрати на проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки.
Однак, постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2018 №477 відповідні абзаци зазначених пунктів було виключено.
Отже, оскільки структура тарифу на послугу з ЦПГВ встановленого для КП «Киїтеплоенерго» не включає витрат на проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку гарячої води та теплової енергії,  то виконавець не забезпечує обслуговування вузлів розподільного обліку, їх метрологічну повірку.
Таким чином, відповідно до вищевказаних норм законодавства, а також  згідно з роз`ясненнями Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужби) від 13.11.2019 року, від 01.10.2020 року, з 29 листопада  2017 року повірка засобів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за кошти споживачів.
Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 11 травня 2021 року у справі  № 215/6483/19,  до 28 листопада 2017 року періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки, що є власністю фізичних осіб, здійснювалась за рахунок суб`єктів господарювання, а з 29 листопада   2017 року повірка та ремонт засобів квартирних приладів обліку води, які знаходяться у власності фізичних осіб, здійснюється за кошти абонентів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування вузлів обліку - це огляд, опломбування/розпломбування, періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), ремонт засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, забезпечення дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності), ремонт та заміна допоміжних засобів вузла обліку.
Пунктом 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» визначено, що вузол розподільного обліку - вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.
Таким чином, прилади обліку води, що забезпечують індивідуальний облік споживання води в квартирі багатоквартирного будинку, в розумінні Закону «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» виконують функції вузлів розподільного обліку.
Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 8 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» встановлено, що засоби вимірювальної техніки можуть застосовуватися, якщо вони відповідають вимогам щодо точності, встановленим для цих засобів, у певних умовах їх експлуатації. Засоби вимірювальної техніки, на які поширюється державний метрологічний нагляд, дозволяється застосовувати, випускати з виробництва, ремонту та у продаж і видавати напрокат лише за умови, якщо вони пройшли повірку або державну метрологічну атестацію.
Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України  «Про метрологію та метрологічну діяльність» законодавчо регульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Згідно з переліком категорій законодавчо врегульованих засобів вимірювальної техніки, що підлягають періодичній повірці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 374 від 04.06.2015 року, до переліку належать, зокрема, лічильники води ( пункт 38),  теплолічильники ( пункт 72).
Частиною 2 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку / приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором.
З урахуванням викладеного, проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку має здійснюватися за рахунок власника квартири.
 
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги позивача про те, що відповідач КП «Київтеплоенерго» як суб`єкт господарювання та виконавець послуг з централізованого постачання гарячої води за свій рахунок мав здійснити повірку засобу квартирного приладу обліку гарячої води, що належить позивачу, - є безпідставними та ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм матеріального права.
Як було встановлено судом, у квартирі АДРЕСА_1 повірка квартирного лічильника гарячої води зав. № 10151420 не проводилась.
Оскільки повірка лічильника не проводилася, прилад обліку гарячого водопостачання з 01 грудня 2019 року був знятий з обліку. Нарахування за надані послуги з централізованого постачання гарячої води здійснювалися відповідно до п. 11 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 відповідно до діючих тарифів.
Отже, оскільки при проведенні нарахувань за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води мають враховуються показники лише тих приладів обліку, які пройшли відповідну повірку, а ОСОБА_1 не забезпечив вчинення вказаних дій, у суду першої інстанції були мотивовані підстави для відмови в задоволенні його позовних вимог до КП «Київтеплоенерго» про зобов`язання провести перерахунок заборгованості.
Враховуючи, що прилади обліку які встановлені у квартирі АДРЕСА_1 , не проходили періодичної метрологічної повірки, такі прилади не можуть вважатись такими, що відповідають встановленим вимогам.
 
Доводи апеляційної скарги позивача також полягають у тому, що  враховуючи дату прийняття лічильника на абонентський облік - 01.09.2015 року та  безпідставне нарахування  плати за гаряче водопостачання з жовтня 2016 року з огляду на невикористання послуг зі споживання гарячої води, оскільки  у квартирі позивача наявний бойлер, суд першої інстанції необґрунтовано відмовив у задоволенні позову, адже у період з жовтня 2016 року по грудень 2019 року у позивача був відсутній обов`язок здійснити повірку лічильника,  проте відповідач нараховував плату за постачання гарячої води за нормативами споживання, без урахування показів лічильника.
Проте такі доводи  апеляційної скарги позивача висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог не спростовують.
Так, станом на жовтень 2016 року правовідносини щодо надання послуг з постачання гарячої води були врегульовані  Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, з відповідними змінами, що була чинною до 01 травня 2022 року.
Згідно з пунктом 10 Правил, оплата послуг за показаннями квартирних засобів обліку провадиться лише у разі здійснення обліку в усіх точках розбору холодної та гарячої води у квартирі незалежно від наявності засобів обліку на вводах у багатоквартирний будинок.
Справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 15 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.
Відповідно до п. 14 Правил, показання будинкових засобів обліку знімаються представником виконавця один раз на місяць у присутності постачальника та представника споживачів.   
Показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця.
Пунктом 20 Правил було визначено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. У платіжному документі передбачаються графи для зазначення поточних і попередніх показань засобів обліку води, теплової енергії, різниці цих показань або затверджених нормативів (норм) споживання, тарифу на даний вид послуг і суми, яка належить до сплати за надану послугу.
Пунктом 18 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 633 від 18 серпня 2017 року  було передбачено, що після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування.
Таким чином, вказаним нормативним актом було передбачено, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води, при цьому показання квартирних засобів обліку знімаються споживачем щомісяця.
 
Законом України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02 серпня 2017 року, також обов`язок знімати показники вузлів розподільного обліку ( лічильників) було покладено на споживача таких послуг.
Так, згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 11 Закону  України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», зняття показань вузлів розподільного обліку, а також приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється споживачами, якщо інше не передбачено договором.
Відповідно до абз. 3 ч. 2  та ч. 3 ст. 11 вказаного Закону, споживач щомісяця передає показання вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії виконавцю відповідних комунальних послуг або визначеній власником (співвласниками) іншій особі, що здійснює розподіл обсягів комунальної послуги, у спосіб, передбачений договором. Виконавець періодично, не менше одного разу на рік, проводить контрольне зняття показань вузлів розподільного обліку/приладів - розподілювачів теплової енергії у присутності споживача або його представника.
Зняття показань вузлів обліку та приладів - розподілювачів теплової енергії здійснюється не рідше одного разу на місяць.
 Пунктом 2 ч. 2 ст. 9 Закону передбачено, що  обсяги споживання гарячої чи питної води визначаються за показаннями вузлів розподільного обліку, а у разі їх відсутності - за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування.
 
Таким чином, оскільки позивачем не доведено належне виконання ним вимог  п. 14 Правил № 630 та  ст. 11 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» щодо щомісячної передачі показників засобу обліку гарячої води, тоді як відповідач, посилаючись на наявні у нього дані програмного комплексу стверджує, що споживачем жодного разу не передавалися показання квартирного засобу обліку гарячої води, тому нарахування вартості послуг з централізованого постачання гарячої води проводилися за нормами споживання, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо здійснення перерахунку вартості плати за постачання гарячої води за період з жовтня 2016 року до грудня 2019 року.
Враховуючи викладене,  колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність нарахування відповідачем боргу, оскільки позивачем не було своєчасно здійснено повірку лічильника гарячої води, який встановлений у квартирі позивача,  та  не надано відповідних доказів щодо передавання показів квартирного засобу обліку гарячої води для здійснення відповідних нарахувань КП «Київтеплоенерго», та на виконання вимог КП «Київтеплоенерго» у листі від 03.01.2022 року - не було надано документів ( квитанцій про оплату послуг, в яких були б зазначені показники лічильника) для здійснення перерахунку. 
За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Таким чином позивачем не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а тому суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. 
Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.
Таким чином, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги цього висновку не спростовують, тому відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 375, 381 - 383 ЦПК України, суд
            
постановив:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.
Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 20 лютого 2024 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду із підстав, визначених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 14 січня 2025 року.

              Суддя  - доповідач:                                                                     Ящук Т.І. 

                        Судді:                                                                     Кирилюк Г. М.

                                                                                                        Рейнарт І. М.