Номер провадження: 22-ц/813/104/24 
Справа № 492/70/15-ц
Головуючий у першій інстанції Борисова С.П.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2024 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 492/70/15-ц
Номер провадження: 22-ц/813/104/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
- головуючого судді – Заїкіна А.П. (суддя – доповідач),
- суддів – Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Губара Д.В.,

учасники справи: 
- позивач – Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»,
- відповідачі – 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 , 3) ОСОБА_3 , 4) ОСОБА_4 , 5) ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за зустрічними позовами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договорів поруки припиненими, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Арцизького районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Борисової С. П. 07 лютого 2017 року, 

встановив:
2. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі – Банк) звернулося до суду з вищезазначеним уточненим у подальшому позовом, в якому остаточно просить стягнути з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заборгованість за кредитним договором від 13 жовтня 2006 року та процентами на загальну суму - 44 858 доларів 88 центів США та по пені у розмірі - 66 286,98 грн.. Також Банк просить стягнути понесені ним судові витрати.
Банк обґрунтовує первісні позовні вимоги тим, що 13 жовтня 2006 року між ним та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, до якого вносилися зміни на підставі додаткових угод, за умовами якого ОСОБА_1 надано кредит в сумі - 50 тис. доларів США, зі сплатою - 10,00% річних, строком - до 13 жовтня 2027 року. 
Відповідно до умов додаткової угоди від 22 квітня 2010 року № 3 змінено схему погашення кредиту, згідно з якою відповідач ОСОБА_1 зобов`язався погашати кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі, встановленому пунктом 2 додаткової угоди, та сплати процентів у розмірі, встановленому пунктом 1.4. додаткової угоди. Також продовжено строк повернення кредиту - до 13 жовтня 2036 року.
У той же день для забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 були укладені окремі договори поруки, за якими кожний з них зобов`язався солідарно із позичальником відповідати за виконання зобов`язання за кредитним договором.
Позичальник, як і поручителі, зобов`язання за кредитним договором і договорами поруки належним чином не виконували, на вимоги банку не реагували, унаслідок чого станом на 18 серпня 2015 року виникла заборгованість за кредитом у розмірі - 44 858,88 долара США та пенею у розмірі - 66 286,98 грн., з яких: - заборгованість за кредитом у розмірі -  37 800,34 долара США; - прострочена заборгованість за процентами у розмірі - 7 058,54 долара США; - пеня за несвоєчасне погашення за кредитом у розмірі - 15 932,81 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам у розмірі - 50 354,17 грн. (Т. 1, а. с. 2 – 5, Т. 2, а. с. 1 – 5, Т. 3, а. с. 18 – 20 ).

Короткий зміст зустрічних позовів

У вересні 2015 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 звернулися до суду із окремими вищевказаними зустрічними позовами до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання поруки припиненою.
Підстави та вимоги зустрічних позовів за кожним позовом є ідентичними та мотивовані тим, що 13 жовтня  2006 року для забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором від 13 жовтня 2006 року між поручителями та Банком були укладені окремі договори поруки, за якими кожний з них окремо зобов`язався солідарно із позичальником відповідати за виконання зобов`язання за кредитним договором.
Зазначають, що вони не були повідомлені Банком про зміну в бік збільшення процентної ставки за користування кредитом та продовження строків повернення кредиту, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя.
Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , посилаючись на частини першу, четверту статті 559 ЦК України, просили суд визнати поруку припиненою (Т. 2, а. с. 130 – 134, 137 – 141, 144 – 148, 152 – 156, 158 – 162, Т. 3, а. с. 69 – 77, 111 – 117, 118 – 124, 125 – 131, 132 – 138, Т. 4, а. с. 113 – 126).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Арцизького районного суду Одеської області від 07 лютого 2017 року задоволено частково вищевказаний позов ПАТ «УкрСиббанк». 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 11057431000 від 13.10.2006 року та процентам на загальну суму - 44 858 доларів США 88 центів, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 07.02.2017 р., виходячи з розрахунку 2 726,27 грн. за 100 доларів США, - 1 222 974,19 грн., та по пені у розмірі - 66 286 гривень 98 копійок. Також стягнуто судові витрати по сплаті судового збору в розмірі - 3 654 гривні.
Зустрічні позови ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договорів поруки припиненими задоволено.
Визнано припиненими договори поруки: - № 49871 з наступними до нього додатковими угодами, укладений між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 13 жовтня 2006 року; - № 49873 з наступними до нього додатковими угодами, укладений між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 13 жовтня 2006 року; - № 49875 з наступними до нього додатковими угодами, укладений між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 13 жовтня 2006 року; - № 239502 з наступними до нього додатковими угодами, укладений між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 20 липня 2009 року; - № 239503 з наступними до нього додатковими угодами, укладений між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 20 липня 2009 року.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові втрати по сплаті судового збору на користь кожного з відповідачів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 у розмірі - по 487,20 гривень.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідачі, як солідарні боржники порушили умови кредитного договору та договору поруки, належним чином не виконували своїх зобов`язань, на вимоги Банку не реагували. Розмір заборгованості визначений Банком відповідно до вимог закону та умов кредитного договору. 
Задовольняючи зустрічні позови, суд першої інстанції виходив із того, що позичальник повністю припинив здійснювати виплати за кредитним договором з - 27 грудня 2012 року, а по процентам з - 17 січня 2014 року. За таких обставин у кредитора виникло право пред`явити вимогу до поручителів про виконання порушеного основного зобов`язання боржника. 04 листопада 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» було направлено на адресу поручителів листи із вимогою про усунення порушення зобов`язань. Проте з позовом до позичальника та/або поручителів ПАТ «УкрСиббанк» у шестимісячний строк після припинення позичальником здійснення виплат за кредитним договором не зверталось. У зв?язку з цим наявні підстави для визнання поруки припиненою на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України (Т. 4, а. с. 192 – 196).

Короткий зміст попереднього судового рішення апеляційного суду 

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 липня 2017 року відхиллено апеляційну скаргу ПАТ «УкрСиббанк», рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Апеляційний суд погодився з висновками суду першої інстанції, зазначивши, що позичальник, як і поручителі, порушили умови кредитного договору та договорів поруки щодо своєчасного погашення кредиту. У зв`язку з вказаним, Банк має право на дострокове стягнення всієї суми заборгованості. Також суд апеляційної інстанції погодився з висновками районного суду щодо підстав задоволення зустрічних позовів, зазначивши, що у шестимісячний строк з моменту припинення сплати позичальником заборгованості за кредитним договором Банк з позовом до позичальника та/або поручителів не звертався (Т. 5, а. с. 45 – 48).

Короткий зміст постанови Верховного Суду, мотивування його висновків

Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2019 року задоволено частково касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк». Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 липня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова касаційного суду мотивована тим, що апеляційний суд не врахував, що умовами спірного кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника по поверненню боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку.
Отже, унаслідок вказаних умов кредитного договору та у зв`язку з неналежним виконанням цих зобов`язань позичальником - ОСОБА_1 шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України для пред?явлення Банком, як кредитором, вимог до поручителів, оскільки поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, про повернення заборгованих коштів, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу окремо.
При новому розгляді справи апеляційному суду слід врахувати висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (Т. 5, а. с. 108 – 114).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Під час нового апеляційного розгляду справи встановлено, що Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» в апеляційній скарзі просить рішення суду в частині відмови стягнення заборгованості з відповідачів, та в частині задоволення зустрічних позовів скасувати, ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідачів на користь банку в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі – 44 858,88 долара США та пеню у розмірі – 66 286,98 грн..
У задоволенні зустрічних позовів  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою відмовити. Стягнути з відповідачів на користь Бану понесені судові витрати у розмірі – 3 654 грн. у рівних частках з кожного.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення в оскарженій частині ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт посилається на помилковість висновків суду першої інстанції про припинення договорів поруки (Т. 4, а. с. 200 – 208).
Виходячи з вищевказаних доводів та вимог апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції оскаржено Банком в частині відмови у задоволенні позовних вимог останнього до поручителів та задоволення зустрічних позовів поручителів.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.01.2020 вказану справу прийнято до провадження та призначено справу до розгляду (Т. 5, а. с. 117).
На підставі Рішення Вищої ради правосуддя №1612/0/15-21 від 20.07.2021 "Про звільнення ОСОБА_7 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку", було проведено повторний автоматизований розподіл судової справи.
 Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.08.2021 у вказаній справі визначено склад колегії суддів: - головуючий суддя (суддя-доповідач) Колесніков Г.Я.; - судді - Сєвєрова Є.С., Вадовська Л.М..
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.08.2021 року вказану справу прийнято до провадження іншої колегії суддів та призначено справу до розгляду (Т. 5, а. с. 172).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.06.2022 року витребувано з Арцизького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському району Одеської області  Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. 28 Червня, 94, м. Арциз, Одеська обл., 68400) повний витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (Т. 5, а. с. 225 – 225 зворотна сторона).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29.12.2022 року витребувано з Арцизького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському району Одеської області  Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. 28 Червня, 94, м. Арциз, Одеська обл., 68401, e-mail: vcs@ar.od.drsu.gov.ua) копію актового запису про смерть ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт серії: НОМЕР_2 , виданий Арцизьким РО УМВС України в Одеській області 23 грудня 1997 року) (Т. 5, а. с. 237 – 237 зворотна сторона). 
Рішенням № 96/0/15-23 від 21 лютого 2023 року Вища рада правосуддя звільнила ОСОБА_8 з посади судді Одеського апеляційного суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.03.2023 року у вказаній справі визначено склад колегії суддів: - головуючий суддя (суддя-доповідач) ОСОБА_9 ; - судді - Сєвєрова Є.С., Вадовська Л.М..
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 11.04.2023 року призначено справу до розгляду (Т. 6, а. с. 7 – 7 зворотна сторона).
Згідно Рішення Вищої ради правосуддя від 20.08.2024 року №2518/0/15/-24 суддю ОСОБА_9 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у відставку.
На підставі цього та керуючись Положенням про АСДС, було здійснено повторний автоматизований розподіл.
Матеріали цивільної справи передано до Одеського апеляційного суду та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2024 року визначено інший склад колегії суддів: - головуючий суддя Заїкін А.П.; - судді - Таварткіладзе О.М., Погорєлова С.О..
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.09.2024 року вказану справу прийнято до провадження іншої колегії суддів та призначено справу до розгляду (Т. 6, а.с.94 – 94 зворотна сторона).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 19.12.2024 року, у зв`язку зі смертю поручителя ОСОБА_6 , скасованорішення Арцизького районного суду Одеської області від 07.02.2017 року в частині відмови у задоволенні первісних позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до  ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та задоволенні зустрічних позовних вимог  ОСОБА_6 про визнання договору поруки припиненим.Провадження у справі в частині первісних позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічними позовними вимогами ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору поруки припиненим закрито. 
Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

13 жовтня 2006 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі – АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є - ПАТ «УкрСиббанк»), та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі - 50 тис. доларів США, зі сплатою - 10 % річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення - не пізніше 13 жовтня 2027 року (Т. 1, а. с. 12 - 31,).
12 лютого 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 1, за умовами якої було змінено строки сплати процентів - з 01 по 25 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти (Т, 1, а. с. 26 - 31).
14 липня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 2, за якою було змінено схему погашення кредиту (Т. 1, а. с. 32).
22 квітня 2010 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № 3, за якою було змінено схему погашення кредиту. ОСОБА_1 з дати підписання угоди зобов`язався повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом внесення щомісячних ануїтентних платежів в день сплати ануїтентного платежу, яким визначено 25 число кожного календарного місяця строку кредитування. Також сторонами досягнуто згоди щодо зміни розміру процентів за користування кредитом та строки їх сплати, кінцевого строку повернення кредиту, який визначено як - 13 жовтня 2036 року. Сторони також домовилися про те, що для ідентифікації кредитного договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладенні, а саме - 11057431000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме номер - 11057431002 (Т. 1, а. с. 33 - 35).
З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 13 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 49871, за яким поручитель зобов`язалась нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором (Т. 1, а. с. 36 - 37).
20 липня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 49871, за яким поручитель надала свою згоду на зміну основного зобов`язання відповідно до умов додаткової угоди № 1, укладеної між банком та ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 38).
22 квітня 2010 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 2 до договору поруки № 49871, за яким поручитель надала свою згоду на зміну основного зобов`язання відповідно до умов додаткової угоди № 3, укладеної між банком та ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 39 - 40).
З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором 13 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 49873, за яким поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором (Т. 1, а. с. 41 - 42).
20 липня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 49873, за яким поручитель надав свою згоду на зміну основного зобов`язання відповідно до умов додаткової угоди № 1, укладеної між банком та ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 43).
22 квітня 2010 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 2 до договору поруки № 49873, за яким поручитель надав свою згоду на зміну основного зобов`язання відповідно до умов додаткової угоди № 3, укладеної між банком та ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 44 - 45).
З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором 13 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 49875, за яким поручитель зобов`язалась нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором (Т. 1, а. с. 46 - 47).
20 липня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 49875, за яким поручитель надала свою згоду на зміну основного зобов`язання відповідно до умов додаткової угоди № 1, укладеної між банком та ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 48).
22 квітня 2010 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 2 до договору поруки № 49875, за яким поручитель надала свою згоду на зміну основного зобов`язання відповідно до умов додаткової угоди № 3, укладеної між банком та ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 49 - 50).
З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором 20 липня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 239502, за яким поручитель зобов`язалась нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором (Т. 1, а. с. 51 - 53).
22 квітня 2010 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 239502, за яким поручитель надала свою згоду на зміну основного зобов`язання відповідно до умов додаткової угоди № 3, укладеної між банком та ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 54 - 55).
З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором 20 липня 2009 року між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 239503, за яким поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором (Т. 1, а. с. 56 - 58).
22 квітня 2010 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 239503, за яким поручитель надав свою згоду на зміну основного зобов`язання відповідно до умов додаткової угоди № 3, укладеної між банком та ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 59 - 60).
Згідно з пунктом 2.1. вищевказаних договорів поруки, у випадку зміни умов основного договору поручитель підписанням цього договору підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту договору не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін.
Позичальник, як і поручителі, зобов`язання за кредитним договором і договорами поруки належним чином не виконували, на вимоги Банку не реагували, унаслідок чого станом на 18 серпня 2015 року виникла заборгованість за кредитом, яка за розрахунком банку, становить - 44 858,88 долара США та пеня у розмірі - 66 286,98 грн., з яких: - заборгованість за кредитом у розмірі - 37 800,34 долара США; - прострочена заборгованість за процентами у розмірі - 7 058,54 долара; - пеня за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі - 15 932,81 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам у розмірі - 50 354,17 грн.
У зв`язку з порушенням ОСОБА_1 строків погашення заборгованості за кредитом та процентами, з метою досудового врегулювання спору, ПАТ «УкрСиббанк» 04 листопада 2014 року направило відповідачам вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, які залишені відповідачами без задоволення (Т. 1, а. с. 61 - 69).
По справі виникли правовідносини з кредитного договору та договору поруки.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови в задоволенні первісного позову Банку до поручителів про стягнення заборгованості та в частині задоволення зустрічних позовів відповідачів про визнання поруки припиненою, в решті рішення суду не оскаржується. Тому законність та обґрунтованість рішення в неоскарженій частині апеляційним судом не перевіряється. 
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції. 

Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі 

Щодо договорів поруки колегія суддів виходить з наступного. 
Згідно зі ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Поручителем може бути одна або кілька осіб.
Згідно вимог ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. При цьому поручителі, виходячи із зазначених норм закону, несуть солідарну відповідальність з боржником кожен за своїм договором поруки.
З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 13 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 49871, за яким поручитель зобов`язалась нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором (а. с. 36-37, т. 1).
З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, 13 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 49871, за яким поручитель зобов`язалась нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором (Т. 1, а. с. 36 - 37).
20 липня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 49871, за яким поручитель надала свою згоду на зміну основного зобов`язання відповідно до умов додаткової угоди № 1, укладеної між банком та ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 38).
22 квітня 2010 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду № 2 до договору поруки № 49871, за яким поручитель надала свою згоду на зміну основного зобов`язання відповідно до умов додаткової угоди № 3, укладеної між банком та ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 39 - 40).
З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором 13 жовтня 2006 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 49873, за яким поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором (Т. 1, а. с. 41 - 42).
20 липня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 49873, за яким поручитель надав свою згоду на зміну основного зобов`язання відповідно до умов додаткової угоди № 1, укладеної між банком та ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 43).
22 квітня 2010 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 2 до договору поруки № 49873, за яким поручитель надав свою згоду на зміну основного зобов`язання відповідно до умов додаткової угоди № 3, укладеної між банком та ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 44 - 45).
З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором 13 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 49875, за яким поручитель зобов`язалась нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання боржником ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором (Т. 1, а. с. 46 - 47).
20 липня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 49875, за яким поручитель надала свою згоду на зміну основного зобов`язання відповідно до умов додаткової угоди № 1, укладеної між банком та ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 48).
22 квітня 2010 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду № 2 до договору поруки № 49875, за яким поручитель надала свою згоду на зміну основного зобов`язання відповідно до умов додаткової угоди № 3, укладеної між банком та ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 49 - 50).
З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором 20 липня 2009 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено договір поруки № 239502, за яким поручитель зобов`язалась нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором (Т. 1, а. с. 51 - 53).
22 квітня 2010 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 239502, за яким поручитель надала свою згоду на зміну основного зобов`язання відповідно до умов додаткової угоди № 3, укладеної між банком та ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 54 - 55).
З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором 20 липня 2009 року між банком та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 239503, за яким поручитель зобов`язався нести солідарну відповідальність перед банком за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором (Т. 1, а. с. 56 - 58).
22 квітня 2010 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки № 239503, за яким поручитель надав свою згоду на зміну основного зобов`язання відповідно до умов додаткової угоди № 3, укладеної між банком та ОСОБА_1 (Т. 1, а. с. 59 - 60).
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що позичальник у односторонньому порядку змінив умови кредитного договору, подовживши строк його дії з 13 жовтня 2027 року по 13 жовтня 2036 року, що істотно вплинуло на обсяг прав і обов`язків поручителів у бік їх збільшення, на що своєї згоди поручителі не надавали.
Згідно з пунктом 2.1. договорів поруки у випадку зміни умов основного договору поручитель підписанням цього договору підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту договору не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін. 
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).
Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.
За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).
У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).
Щодо припинення поруки у зв`язку із збільшенням обсягу відповідальності необхідно зазначити наступне.
Частиною першою статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. 
Як зазначалося вищу, пунктом 2.1. договорів поруки передбачено, що у випадку зміни умов основного договору поручитель підписанням цього договору підтверджує свою згоду на здійснення таких змін. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту договору не потребують додаткового укладення сторонами угод щодо внесення змін.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що загальна вартість збільшення кредиту згідно умов кредитного договору від 13.10.2006 р. зі строком погашення – 13.10.2027 р. становить – 157 668 доларів США. Загальна вартість збільшення кредиту згідно умов додаткової угоди 33 від 22.04.2010 р. зі строком повернення кредиту - 13.10.2036 р. становить – 117 618,50 долара США. Таки чином, збільшення обсягу відповідальності поручителів не відбулося. 
Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.
За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя.
Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). У разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.
Строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу за основним зобов`язанням.
Такі висновки щодо застосування вказаних норм права відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14-145цс18).
У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Підпунктом 1.1 додаткової угоди від 22 квітня 2010 року № 3 до кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної оплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу (25-го числа кожного місяця).
Судом установлено, що ОСОБА_1 , як позичальник, зобов`язався перед банком повернути суму кредиту з процентами до 13 жовтня 2036 року, сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів.
Отже, разом із установленням строку дії кредитного договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.
Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.
Умовами спірного кредитного договору передбачені окремі самостійні зобов`язання боржника по поверненню боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку.
Отже, унаслідок вказаних умов договору та у зв`язку з неналежним виконанням цих зобов`язань ОСОБА_1 шестимісячний строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України для пред?явлення банком, як кредитором, вимог до поручителів, оскільки поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, про повернення заборгованих коштів, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу окремо.
Відповідно до розділу 11 кредитного договору у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань за договором строком більше ніж на один місяць та у випадку непогашення простроченого грошового зобов`язання протягом 31 календарного дня, з дня отримання цієї вимоги, Банк визнає термін повернення кредиту таким, що настав та вимагає від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит з 32 календарного дня, з дати одержання Позичальником цього повідомлення про дострокове повернення кредиту. При цьому у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення термін повернення кредиту вважається таким, що настав з 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту. 
Як вбачається з матеріалів справи 04.11.2014 року Банком було пред`явлено вимогу до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про усунення порушень кредитного договору. Банком зазначено, що станом на 18.10.2024 року заборгованість позичальника по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить - 41 819,33 долара США. Отримано вказану вимогу – 11.11.2014 р.. Таким чином, зміненим строком виконання основного зобов`язання є - 13.12.2014 р.
З позовом по даній справі Банк звернувся до суду - 26.12.2014 року, тобто в межах шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням.
Таким чином колегія суддів дійшла висновку що договори поруки не припинили свою дію. Разом з тим, необхідно враховувати шестимісячний строк щодо кожного чергового платежу. Таким чином, не підлягають задоволенню вимоги Банку до поручителів по черговим платежам, строк сплати яких настав до – 26.06.2014 року, на загальну суму – 12 019,50 долара США. 
Колегія суддів звертає увагу, що частина перша статті 1049 ЦК України встановлює, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Відповідні висновки також містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 (справа №14-154цс 18) та від 31.10.2018 (справа №202/4494/16-ц).
Колегія суддів звертає увагу, що пред`явивши до відповідачів вимоги про стягнення заборгованості, тобто про зміну строку виконання основного зобов`язання, банком разом з ти продовжено нарахування відсотків за кредитом.
Як вказано вище, строк виконання основного зобов`язання був змінений Банком на -13.12.2014 р., разом з тим розмір кредитної заборгованості, стягнутої судом першої інстанції, визначено станом на - 18 серпня 2015 року, що не відповідає вимогам закону.
У зв?язку з тим, що Банком пред?явлено вимоги про солідарне стягнення з позичальника та поручителів суми кредитної заборгованості, розмір якої відносно поручителів визначено з порушенням вимог закону, судове рішення першої інстанції в частині вимог до поручителів підлягає скасуванню.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що з кожного з поручителя підлягає стягненню солідарно з позичальником - ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 11057431000 від 13.10.2006 року станом на 10.12.2014 року: - по тілу кредиту та процентам у розмірі - 30 471 (тридцять тисяч чотириста сімдесят один) долар США 27 центів = 42 490,77 долара США – 12 019,50 долара США; - по пені у розмірі – 8 357,24 грн. = 11 607,28 грн. х 72%.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства «УкрСиббанк»є частково доведеними, а тому вона підлягає частковому задоволенню.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.
Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи в частині відмови в задоволенні первісних позовних вимог Банку до поручителів про стягнення заборгованості та задоволенні зустрічних позовних вимог про визнання поруки припиненою, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції у вказаній частині підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити в цій частині нове судове рішення про часткове задоволення первісного позову Банку до поручителів про стягнення заборгованості та відмову в задоволенні зустрічних позовів поручителів про визнання поруки припиненою за вищевказаного обґрунтування. 

Розподіл судових витрат 

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пп. «б,в» п.4 ч.1 ст..382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції у випадку скасування або зміні судового рішення зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до ст. ст.141 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог в рівних частках у розмірі – 4 845,75 грн., тобто з кожного по - 969,15 грн.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» – задовольнити частково.

Рішення Арцизького районного суду Одеської області від 07 лютого 2017 року в частині відмови в задоволенні первісного позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до поручителів про стягнення заборгованості та задоволенні зустрічних позовів поручителів про припинення поруки – скасувати. Ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (61050, м. Харків, Проспект Московський, буд. 60, код ЄДРПОУ 09807750, МФО № 351005):
1) з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), відповідно до договору поруки № 49871, з наступними до нього додатковими угодами, солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) заборгованість за кредитним договором № 11057431000 від 13.10.2006 року станом на 10.12.2014 року: - по тілу кредиту та відсоткам у розмірі - 30 471 (тридцять тисяч чотириста сімдесят один) долар США 27 центів; - по пені у розмірі – 8 357 (вісім тисяч триста п`ятдесят сім) грн. 24 коп.;
2) з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_5 ), відповідно до договору поруки №49873, з наступними до нього додатковими угодами, солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) заборгованість за кредитним договором № 11057431000 від 13.10.2006 року станом на 10.12.2014 року: - по тілу кредиту та відсоткам у розмірі - 30 471 (тридцять тисяч чотириста сімдесят один) долар США 27 центів; - по пені у розмірі – 8 357 (вісім тисяч триста п`ятдесят сім) грн. 24 коп.;
3) з ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_6 ), відповідно до договору поруки № 49875, з наступними до нього додатковими угодами, солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) заборгованість за кредитним договором № 11057431000 від 13.10.2006 року станом на 10.12.2014 року: - по тілу кредиту та відсоткам у розмірі - 30 471 (тридцять тисяч чотириста сімдесят один) долар США 27 центів; - по пені у розмірі – 8 357 (вісім тисяч триста п`ятдесят сім) грн. 24 коп.;
4) з ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_7 ), відповідно до договору поруки № 239502, з наступними до нього додатковими угодами, солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) заборгованість за кредитним договором № 11057431000 від 13.10.2006 року станом на 10.12.2014 року: - по тілу кредиту та відсоткам у розмірі - 30 471 (тридцять тисяч чотириста сімдесят один) долар США 27 центів; - по пені у розмірі – 8 357 (вісім тисяч триста п`ятдесят сім) грн. 24 коп.;

В решті вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до поручителів – відмовити.

У задоволенні зустрічних позовів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договорів поруки припиненими - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_5 ), ОСОБА_4 (РНОКПП: НОМЕР_6 ), ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_7 ) на користь Акціонерного товариства «УкрСиббанк» (61050, м. Харків, Проспект Московський, буд. 60, код ЄДРПОУ 09807750, МФО № 351005) в рівних частках сплачений судовий збір у розмірі – 4 845,75 грн., тобто з кожного по - 969,15 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 30 грудня 2024 року.

Головуючий суддя:         А. П. Заїкін 

Судді:         С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе