ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
19 березня 2025 року           справа №360/301/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Казначеєва Е.Г., суддів Гайдара А.В., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження  апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області  на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 р.  у справі  № 360/301/24 (головуючий І інстанції Н.М. Басова) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

                                                           ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області  (далі – відповідач, ГУПФУ), в якій просила: 
-визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника відділу перерахунків пенсії №2 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 22.01.2024 №4273/03-16 “Про відмову в перерахунку пенсії”, яким було відмовлено ОСОБА_1 в переході з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 № 1058 на пенсію за віком відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 року № 889-VIII "Про державну службу” та ст.37 Закону України “Про державну службу” від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 на підставі її заяви від 15 січня 2024 року, зареєстрованої за №129, з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України “Про державну службу” з дня звернення – 15 січня 2024 року, зарахувавши до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи в податкових органах а саме:
- з 15.12.1992 по 31.12.1993 на посаді податкового інспектора відділу податків з населення Державної податкової інспекції по Кремінському району;
- з 01.01.1994 по 12.04.1995 на посаді податкового інспектора відділу податків і зборів з фізичних осіб Державної податкової інспекції по Кремінському району;
- з 13.04.1995 по 25.11.1996 на посаді старшого ревізора інспектора відділу аудиту фізичних осіб Державної податкової інспекції по Кремінському району;
- з 26.11.1996 по 26.04.1997 на посаді старшого податкового ревізора інспектора відділу податків з фізичних осіб з підрозділом документальних перевірок Державної податкової адміністрації в Кремінському районі;
- з 27.04.1997 по 30.06.1998 на посаді податкового інспектора відділу податків з фізичних осіб з підрозділом документальних перевірок Державної податкової адміністрації в Кремінському районі;
- з 01.07.1998 по 31.12.2003 на посаді головного податкового ревізора інспектора, інспектора податкової служби ІІ рангу у відділі оподаткування фізичних осіб Рубіжанської об`єднаної державної податкової інспекції;
- з 01.01.2004 по 03.01.2005 на посаді старшого державного податкового ревізора інспектора відділу документальних перевірок суб`єктів підприємницької діяльності – юридичних осіб Рубіжанської об`єднаної державної податкової інспекції;
- з 04.01.2005 по 14.08.2005 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок СПД – юридичних осіб, як такої, що зарахована до кадрового резерву Рубіжанської об`єднаної державної податкової інспекції;
- з 15.08.2005 по 30.11.2006 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи Рубіжанської об`єднаної державної податкової інспекції;
- з 01.12.2006 по 19.03.2008 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу аудиту юридичних осіб Рубіжанської об`єднаної державної податкової інспекції;
- з 20.03.2008 по 29.05.2008 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового контролю юридичних осіб Рубіжанської об`єднаної державної податкової інспекції;
- з 09.12.2010 по 13.12.2010 на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора сектору контрольно-перевірочної роботи відділу оподаткування фізичних осіб Рубіжанської об`єднаної державної податкової інспекції;
- з 14.12.2010 по 20.06.2011 на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи у складі управління оподаткування фізичних осіб Рубіжанської об`єднаної державної податкової інспекції;
- з 21.06.2011 по 06.03.2012 на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб Рубіжанської об`єднаної державної податкової інспекції;
- з 07.03.2012 по 25.06.2013 на посаді начальника відділу податкового контролю фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб, як такої, що зарахована до кадрового резерву Рубіжанської об`єднаної ДПІ Луганської області Державної податкової служби;
- з 26.06.2013 по 25.11.2013 на посаді начальника відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Рубіжанської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області;
- з 26.11.2013 по 26.07.2015 на посаді начальника управління оподаткування та контролю об`єктів і операцій Рубіжанської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області;
- з 27.07.2015 по 12.02.2016 на посаді начальника управління оподаткування юридичних осіб Рубіжанської об`єднаної ДПІ Головного управління ДФС у Луганській області.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 року позов задоволено, а саме суд: 
Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 22 січня 2024 року № 4273/03-16 про відмову ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058 на пенсію державного службовця відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІ.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області прийняти рішення про переведення ОСОБА_1 за заявою від 15 січня 2024 року, зареєстрованої за №129, з пенсії за віком відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09 липня 2003 року № 1058-IV на пенсію державного службовця відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державну службу" від 10 грудня 2015 року № 889-VIII та статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІ з дня звернення – 15 січня 2024 року, зарахувавши до стажу державної служби ОСОБА_1 періоди роботи в податкових органах з  15.12.1992  по 29.05.2008  та з 09.12.2010 по 12.02.2016.
Відповідач, не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову, наголошуючи на неповному з`ясуванні судом першої інстанції всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, неправильному застосуванні норм матеріального права.
В обгартування скарги зазначено, що після реєстрації звернення від позивача (заяви) в головному управлінні Пенсійного фонду України в Вінницькій області про перерахунок пенсії, було розглянуто головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області. Рішенням від 22 січня 2024 № 4273/03-16 позивачу було відмовлено у перерахунку пенсії за віком згідно Закону України “Про державну службу”.
Позивач за даними трудової книжки в періоди з 15.12.1992р по 30.06.1998р., працювала в державній податковій інспекції по Кременському району Луганської області, з 01.07.1998р. по 12.02.2016р. працювала в Рубежанській об`єднаній державній інспекції Луганської області на посадах державного податкового інспектора, податкового ревізора, начальника відділу податкового контролю. Робота на зазначених посадах не зараховується до стажу, що дає право на пенсію державного службовця, оскільки посади державних службовців віднесені до відповідних категорій здійснюється відповідно до ст.25 Закону України “Про державну службу”. Посади працівників органів державної податкової служби цією статтею не передбачені. Враховуючи вищевикладене, було прийнято рішення відмовити ОСОБА_1 в перерахунку пенсії, оскільки відсутній стаж на посаді державного службовця станом на 01.05.2016.
З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 р., яким не передбачено перерахунки раніше призначених пенсій. Зокрема, п. 10, 12 розд. XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-УІІІ «Про державну службу» передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №  3723-ХІІ «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Порушень інтересів позивачки допущено територіальними відділеннями Пенсійного фонду України не було, а відтак і адміністративний позов задоволенню не підлягає.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , є особою з інвалідністю ІІ групи з 15.05.2015 безстроково. 
У період з 14.09.2004 по 29.05.2008 позивач отримувала пенсію, як особа з інвалідністю від загального захворювання (3 група) відповідно до Закону України №1058-IV від 09.07.2003 “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з 30.05.2008 по 30.11.2010 - як особа з інвалідністю (2 група) згідно Закону України від 16.12.1993 № 3723-ХІІ “Про державну службу”, з 01.12.2010 по 04.10.2020 – як особа з інвалідністю (2 група) відповідно до Закону № 1058-IV та з 05.10.2020 по теперішній час отримує пенсію за віком на загальних умовах відповідно до статті 26 Закону № 1058-IV.
15.01.2024 позивач звернулась з заявою до Відділу обслуговування громадян № 7 (сервісний центр Буча), якою просила перевести її на інший вид пенсії.
Вищевказану заяву зареєстровано 15.01.2024 за №129, до заяви надано копії відповідних документів.
Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області розглянуто вказану заяву та 22.01.2024 за №4273/03-16 винесено рішення про відмову в перерахунку пенсії, оскільки відсутній стаж на посаді державного службовця станом на 01.05.2016. Відповідач не зарахував стаж роботи позивача з 15.12.1992 по 12.02.2016 до стажу державної служби, оскільки  посади працівників органів державної податкової служби статтею 25 України “Про державну службу” не передбачені. 
З витягу від 22.01.2024 вбачається, що страховий стаж складає 41 рік 3 місяці 7 днів.
У матеріалах справи також наявні: трудова книжка серії НОМЕР_1 від 12.07.1979 та індивідуальні відомості про застраховану особу (форма ОК-5) за період з 1999 по 2023 роки.
Так, згідно записів трудової книжки позивача серії НОМЕР_2 та індивідуальних відомостей про застраховану особу (форми ОК-5) ОСОБА_1 у період з 15.12.1992  по 12.02.2016 працювала на посадах  в державній податковій інспекції по Кремінському району Луганської області, державній податковій адміністрації у Кремінському районі Луганської області, Рубіжанській об`єднаній державній податковій інспекції в Луганської області, Рубіжанській об`єднаній ДПІ Луганської області Державної податкової служби; Рубіжанській об`єднаній ДПІ Головного управління Міндоходів у Луганській області; Рубіжанській об`єднаній ДПІ головного управління ДФС у Луганської області, а саме:
15.12.1992 – прийнята тимчасово на посаду податкового інспектора відділу податків з населення державній податковій інспекції по Кремінському району;
31.12.1993  – переведена податковим інспектором того ж відділу постійно;
01.01.1994 – переведена податковим інспектором відділу податків і зборів з фізичних осіб;
29.09.1994  – прийняла присягу Державного службовця;
01.10.1994 – присвоєно звання податкового інспектора 3 рангу;
13.04.1995 – переведена старшим ревізором інспектором відділу аудиту фізичних осіб;
25.11.1996 – звільнена у зв`язку з ліквідацією ДПІ по Кремінському району в порядку переводу до заново створеної ДПА п.5 ст. 36 КЗпП України;
26.11.1996 – прийнята по переводу в ДПА в Кремінському районі на посаду старшого податкового ревізора інспектора відділу податків з фізичних осіб з підрозділом документальних перевірок;
27.04.1997 – переведена податковим інспектором відділу податків з фізичних осіб з підрозділом документальних перевірок;
01.12.1997 – присвоєно звання податкового інспектора 2 рангу;
30.06.1998 – звільнена у зв`язку з переводом в Рубіжанську ОДПІ в Луганській області ст. 36 п. 5 КЗпП України;
01.07.1998 – прийнята в Рубіжанську об`єднану державну податкову інспекцію головним податковим ревізором інспектором, інспектором податкової служби ІІ рангу, у відділ оподаткування фізичних осіб, в порядку переводу з ДПІ в Кремінському районі;
01.02.2001 – присвоєно звання податковий інспектор І рангу;
01.01.2004 – переведена старшим державним податковим ревізором інспектором відділу документальних перевірок суб`єктів підприємницької діяльності – юридичних осіб;
04.01.2005 – переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок СПД – юридичних осіб, як таку, що зарахована до кадрового резерву;
15.08.2005 – переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи;
01.12.2006 – переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу аудиту юридичних осіб;
20.03.2008 - переведена на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу податкового контролю юридичних осіб;
29.05.2008 –  звільнена за станом здоров`я по п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України;
09.12.2010 – призначена на конкурсній основі на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора сектору контрольно-перевірочної роботи відділу оподаткування фізичних осіб Рубіжанської об`єднаної ДПІ;
09.12.2010 – підтверджено спеціальне звання інспектора податкової служби І рангу;
14.12.2010 – переведена на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи у складі управління оподаткування фізичних осіб;
21.06.2011 –  переведена зі стажування на посаду головного державного податкового ревізора-інспектора відділу контрольно-перевірочної роботи управління оподаткування фізичних осіб;
З 07 березня 2012 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від
21.09.2011 №981 Рубіжанська об`єднана ДПІ реорганізована шляхом перетворення на Рубіжанську об`єднану ДПІ Луганської області Державної податкової служби;
07.03.2012 – призначена на посаду начальника відділу податкового контролю фізичних осіб управління оподаткування фізичних осіб, як така, що зарахована до кадрового резерву, в порядку переведення з Рубіжанської об`єднаної ДПІ відповідно ч. 3 ст. 36 КЗпП України;
01.04.2012 – присвоєно чергове спеціальне звання радника податкової служби ІІІ рангу;
На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року №229 Рубіжанська об`єднана ДПІ Луганської області Державної податкової служби реорганізована шляхом приєднання до утвореної Рубіжанської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області;
26.06.2013 – призначена на посаду начальника відділу контрольно-перевірочної роботи доходів і зборів з фізичних осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб Рубіжанської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Луганській області, в порядку переведення з Рубіжанської об`єднаної ДПІ Луганської області Державної податкової служби відповідно ч. 4 ст. 36 КЗпП України;
26.06.2013 – присвоєно 11 ранг державного службовця;
26.11.2013 – призначена з кадрового резерву на посаду начальника управління оподаткування та контролю об`єктів і операцій;
02.01.2014 – відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 жовтня 2013 року №839 “Про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів” присвоєно спеціальне звання радника податкової та митної справи ІІІ рангу;
На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 06 серпня 2014 року №311 Рубіжанська об`єднана ДПІ Головного управління Міндоходів у Луганській області реорганізована шляхом приєднання до Рубіжанської об`єднаної ДПІ Головного управління ДФС у Луганській області;
27.07.2015 – призначена на посаду начальника управління оподаткування юридичних осіб Рубіжанської об`єднаної ДПІ Головного управління ДФС у Луганській області в порядку переведення з Рубіжанської об`єднаної ДПІ Головного управління Міндоходів у Луганській області відповідно до ч. 4 ст. 36 КЗпП України з підтвердженням спеціального звання – радник податкової та митної справи ІІІ рангу;
12.02.2016 – звільнено у зв`язку зі скороченням штату, п. 1 ст. 40 КЗпП України.
Також індивідуальні відомості про застраховану особу з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (Форма ОК-5) від 29 січня 2024 року містять відомості про спецстаж за період з 01січня 1999 року по 12 лютого 2016 року з кодом підстави ЗДС037А1 (Державні службовці, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку в період роботи на державній службі, за наявності страхового стажу - для чоловіків не менше 35 років, для жінок - не менше 30 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889-VIII), підпунктом 1 пункту 2 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.
Згідно з частиною 1 статті 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-XII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 
Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» закріплено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років; з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - не менше 26 років; з 1 січня 2020 року по 31 грудня 2020 року - не менше 27 років; з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років; з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років; з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років; з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року; з 1 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року - не менше 32 років; з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року - не менше 33 років; з 1 січня 2027 року по 31 грудня 2027 року - не менше 34 років; починаючи з 1 січня 2028 року - не менше 35 років.
До досягнення віку, встановленого абзацами першим і другим цієї частини, право на пенсію за віком за наявності відповідного страхового стажу мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними такого віку, зокрема, 58 років 6 місяців - які народилися з 1 жовтня 1959 року по 31 березня 1960 року.
Пунктом 10 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Пунктом 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу»  у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Тобто, розділом XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що за наявності у особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років стажу державної служби незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.
Водночас, для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, стаття 37 Закону № 3723-ХІІ передбачає додаткові умови для наявності права на призначення пенсії державного службовця: певний вік і страховий стаж.
На підставі наведеного, обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ після 01 травня 2016 року є дотримання сукупності вимог, визначених частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ і пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.
Аналогічні правові висновки щодо застосування зазначених норм права було викладено у постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 500/5183/17, від 11.04.2023 у справі № 1.380.2019.003855.
Отже, після 01 травня 2016 року (дата набрання чинності Законом № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, та мають передбачені частиною першою статті 37 Закону № 3723-ХІІ вік і страховий стаж.
Єдиною підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію за нормами Закону України «Про державну службу» є недостатній стаж державної служби у зв`язку з тим, що посади, які обіймала позивач, не віднесені до відповідних категорій посад державних службовців, та недотримання приписів Закону № 3723-ХІІ.
Пунктом 4 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2016 року № 229, визначено, що стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону № 889.
Пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII регламентовано, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Суд зазначає, що стаж державної служби за періоди роботи до 01 травня 2016 року обчислюється відповідно до законодавства, що діяло раніше, та на тих умовах і в порядку, що були ними передбачені, а саме стаж державної служби до набрання чинності Законом № 889-VIII обчислювався відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283 (далі - Порядок № 283), та додатку до нього (діяли до 01 травня 2016 року).
Так, пунктом 5 Порядку №283, регламентовано, що обчислений відповідно до цього Порядку стаж державної служби застосовується для встановлення державним службовцям надбавки за вислугу років, надання додаткових оплачуваних відпусток та призначення пенсії.
Пунктом 1 Порядку № 283 регламентовано, що цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується робота (служба): на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у  статті 25 Закону України “Про державну службу”, а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців; на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів; на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком; на посадах суддів, слідчих, прокурорів, інших службових осіб, яким присвоєно персональні звання; на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у  статті 14 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", а також на інших посадах, не зазначених у цій статті, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядуванняю
Згідно із пунктом 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також час роботи: в організаціях, передбачених абзацом четвертим пункту 3 Положення, затвердженого  Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1993 року № 1049, яким встановлено, що до стажу роботи, який надає право на одержання надбавки за вислугу років, зараховується: стаж роботи в організаціях (крім роботи у кооперативних та інших громадських організаціях), передбачених  статтею 118 КЗпП України.
Пунктом 4 Порядку № 283 закріплено, що документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка та інші документи, які відповідно до чинного законодавства підтверджують стаж роботи.
Висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Cуду у постановах від 19 червня 2018 року по справі №465/7218/16-а та справі №716/155/17, від 18 грудня 2018 року по справі №466/6987/17  та від 3 липня 2018 року по справі №265/3709/17.
У додатку до Порядку № 283 наведений Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби. 
Частиною 17 статті 37 Закону № 3723-ХІІ визначено, що період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та/або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. 
Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04 грудня 1990 року № 509-XII «Про державну податкову службу в Україні» (далі - Закон № 509-XII), а з 12 серпня 2012 року - Податковий кодекс України.
Згідно з частиною 5 статті 15 Закону №509-XII правовий статус посадових осіб органів державної податкової служби, їх права та обов`язки визначаються Конституцією України, цим Законом, а в частині, що не регулюється ним, - Законом України “Про державну службу”.
Частиною 7 статті 15 Закону №509-XII визначено, що посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації. Порядок атестації визначається центральним органом державної податкової служби.
Законом №509-ХІІ було передбачено, що рада Міністрів Української РСР встановлює для працівників державних податкових інспекцій персональні звання, спеціальну форму та відзнаки.
Подальшими редакціями цього Закону було передбачено, що службовим особам державних податкових інспекції присвоюються персональні звання. Відповідно до частини восьмої статті 15 Закону №509-XII, посадовим особам органів державної податкової служби присвоюються спеціальні звання: головний державний радник податкової служби, державний радник податкової служби I рангу, державний радник податкової служби II рангу, державний радник податкової служби III рангу, радник податкової служби I рангу, радник податкової служби II рангу, радник податкової служби III рангу, інспектор податкової служби I рангу, інспектор податкової служби II рангу, інспектор податкової служби III рангу.
Положення про персональні звання порядок їх присвоєння, розмір надбавок за звання затверджувався Кабінетом Міністрів України (постанови Кабінету Міністрів України від 05.10.1992 №559 “Питання державної податкової служби в Україні”, від 22.02.1999 №258 “Про затвердження положення про спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби”, від 22.09.2004 №1234 “Про спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби”, від 19.12.2012 №1169 “Питання присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів державної податкової служби”, від 23.10.2013 №839 “Про спеціальні звання посадових осіб органів доходів і зборів”).
Частиною 4 статті 15 Закону №509-XII передбачено, що службові особи державних податкових інспекцій не мають права займатися підприємницькою діяльністю, а також працювати за сумісництвом на підприємствах, в установах і організаціях (крім наукової та викладацької діяльності).
Тобто, даною нормою було установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондуються з вимогами статті 12 Закону №3723-XII щодо обмежень, пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.
Згідно з положеннями статті 6 Закону №509-XII видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.
Системний аналіз вказаних норм дає підстави для висновку про те, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання та які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - дійсно перебувають на державній службі та є державними службовцями.
Також, згідно п.1.1 Податкового кодексу України державна податкова справа - сфера діяльності контролюючих органів, передбачена Податковим кодексом і іншими актами законодавства України, спрямована на формування і реалізацію державної податкової політики в частині адміністрування податків, зборі; платежів.
Відповідно до ст.41.1 Податкового кодексу України контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні орган.
Пунктом 342.4 статті 342 Податкового кодексу України встановлено, що посадові особи контролюючих органів є державними службовцями.
Згідно із п. 344.1 ст. 344 Податкового кодексу України, пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу".
При цьому, період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.
Відповідно до п. 343.1 - 343.2 ст. 343 Податкового кодексу України, посадовим особам контролюючих органів присвоюються такі спеціальні звання: головний державний радник податкової та митної справи; державний радник податкової та митної справи I рангу; державний радник податкової та митної справи II рангу; державний радник податкової та митної справи III рангу; радник податкової та митної справи I рангу; радник податкової та митної справи II рангу; радник податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи I рангу; інспектор податкової та митної справи II рангу; інспектор податкової та митної справи III рангу; інспектор податкової та митної справи IV рангу; молодший інспектор податкової та митної справи.
Положення про спеціальні звання та порядок їх присвоєння, співвідношення з рангами державних службовців, розмір надбавок за спеціальне звання затверджуються Кабінетом Міністрів України.
У разі присвоєння посадовій особі спеціального звання відповідно до пункту 343.1 цієї статті надбавка за ранг державного службовця не виплачується.
Згідно із п. 9 "Порядку присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 року №839    посадовій особі, яка перебувала на державній службі та вперше призначена на посаду в органах доходів і зборів, присвоюється спеціальне звання за посадою, на яку призначено особу, з урахуванням встановленого співвідношення рангів державних службовців.
Особам, які приймаються на роботу до органів доходів і зборів та яким раніше присвоєно спеціальні звання державної податкової або митної служби, спеціальні звання присвоюються з урахуванням співвідношення, визначеного законом.
Відповідно до п. 4 "Порядку присвоєння спеціальних звань посадовим особам органів доходів і зборів", затвердженого  постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 року №839, до строку перебування у спеціальному званні зараховується період роботи в органах доходів і зборів у спеціальному званні (ранзі державного службовця), а також строк перебування у спеціальному званні (ранзі державного службовця) посадових осіб державної податкової та державної митної служби, крім посадових осіб, яким у період роботи в органах доходів і зборів спеціальне звання було присвоєно достроково.
Постановою Кабінету Міністрів України №306 від 20 квітня 2016 року "Питання присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями"    затверджено Порядок присвоєння рангів державних службовців, співвідношення рангів державних службовців і військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями згідно з додатками 1-10.
Вищенаведені норми підтверджують, що посадові особи контролюючих органів, в даному випадку податкового органу, віднесені до державних службовців за певними особливостями, тобто з присвоєнням спеціальних звань, які відповідають певним категоріям та рангам державних службовців.
Відтак, спеціальні звання посадових осіб органів державної податкової служби - прирівнюються до рангів державного службовця, визначених постановою Кабінету Міністрів України №306.
Отже, посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію за віком відповідно до  Закону України "Про державну службу".
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що не зарахування відповідачем періоду роботи позивача в податкових органах до стажу державної служби для призначення пенсії відповідно до  статті 37 Закону № 3723-ХІІ є протиправним.
З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в сукупності стаж на посадах віднесених до категорій посад державних службовців, достатній для переведення позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу».
Висновки суду у даній справі відповідають правовим позиціям Верховного Суду, які викладені, зокрема, у постановах від 03 липня 2018 року у справі № 586/965/16-а, від 18 березня 2021 року у справі № 500/5183/17, від 22 червня 2021 року у справі № 308/67/17.
Щодо посилання скаржника на розгляд заяви позивача за принципом екстериторіальності, суд зазначає наступне.
За п. 4.2 Порядку № 22-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Враховуючи вказані вимоги Порядку № 22-1, органом, що приймав рішення за заявою позивача визначено Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області.
Згідно з пояснювальною запискою Фонду до проекту Постанови № 25-1 Указом Президента України від 04.09.2019 року №647/2019 «Про деякі заходи із забезпечення надання якісних публічних послуг» для забезпечення належної реалізації прав осіб y сфері надання адміністративних послуг передбачено забезпечення Кабінетом Міністрів України, зокрема, спрощення процедури надання та отримання послуг. Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2019 року № 681 «Про оптимізацію надання адміністративних послуг у сфері пенсійного забезпечення» визначено перелік державних реєстрів, відомості з яких враховуються органами Пенсійного фонду при зверненні осіб за призначенням, перерахунком, поновленням, припиненням, продовженням виплати пенсій, надбавок, допомог, доплат та компенсацій або переведенням з одного виду пенсії на інший. У зв`язку з цим постала необхідність у приведенні актів Пенсійного фонду України у відповідність до вимог чинного законодавства Єдиний підхід до застосування пенсійного законодавства, централізована прозора система контролю за процесами призначення та перерахунків пенсій, мінімізація корупційних ризиків, зумовлених особистими контактами з громадянами, попередження можливих випадків зволікань у прийнятті рішення, оптимізація навантаження на працівників, розширення способів звернень до територіальних органів Пенсійного фонду України стало результатом запровадження принципу екстериторіальності щодо призначення пенсії.
Колегія суддів зауважує, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов`язковими до виконання (статті 113, 116 та 117 Конституції України).
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2023 року яку залишено без змін Верховним Судом у постанові від 25 липня 2023 року у справі № 640/1873/22, відмовлено у задоволені позовних вимог ОСОБА_2  до Пенсійного фонду України про визнання протиправними (такими, що не відповідають правовому акту вищої юридичної сили) та нечинними положення абзацу 13 пункту 4.2 та абзацу 2 пункту 4.3 Розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України № 13-1 від 7 липня 2014 року) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846.
Також, Верховний Суд за результатами аналізу положень статей 5, 44 Закону № 1058-IV, підпункту 2 пункту 10 Положення №280, абзацу 13 пункту 4.2 та абзацу 2, 3 пункту 4.3 Розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку №22-1 вважав за необхідне сформулювати такі правові висновки:
- відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, регулюються Законом № 1058-IV. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону;
- правлінню Пенсійного фонду України надано право приймати у межах повноважень, передбачених законом, постанови, затверджувати положення, інструкції та інші нормативно-правові акти Пенсійного фонду України, зокрема, і щодо порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії;
- з моменту набрання чинності змін до абзацу 13 пункту 4.2 Розділу IV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку №22-1, а саме з 1 квітня 2021 року, після реєстрації заяви, зокрема і щодо перерахунку пенсії, та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу;
- рішення за результатами розгляду заяви, розподіленої за принципом екстериторіальності, у тому числі про перерахунок пенсії, приймається не пізніше 10 днів після її надходження та підписується керівником органу, що призначає пенсію (іншою посадовою особою, визначеною відповідно до наказу керівника органу, що призначає пенсію, щодо розподілу обов`язків) та зберігається в електронній пенсійній справі особи.
Таким чином, впровадження принципу екстериторіальності передбачає опрацювання заяв про призначення пенсій будь-яким з територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає заявник.
У даному випадку відповідно до матеріалів справи, спірне рішення щодо не зарахування стажу прийнято саме Головним управління Пенсійного фонду України у Київській області.
На підставі викладеного, апеляційний суд дійшов висновку про зобов`язання саме Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити переведення на інший вид пенсії та зарахування стажу, оскільки подана позивачем заява з документами по суті розглядалась Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області   і рішення приймалось саме ним. 
Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 08 лютого 2024 року справа №500/1216/23, від 07 травня 2024 року справа №460/38580/22, від 24 травня 2024 року справа №460/17257/23.
За положенням ч. 2  ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                        ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області  - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 22 травня 2024 р.  у справі  № 360/301/24  - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню до Верховного Суду, крім випадків, встановлених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повне текст судового рішення складено та підписано колегією суддів 19 березня 2025 року.

Суддя-доповідач                                                                                Е.Г. Казначеєв

Судді                                                                                                   А.А. Блохін

                                                                                                            А.В. Гайдар