ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року	Львів	Справа № 380/14002/22 пров. № СК-А/857/7670/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача                              Іщук Л. П.,
суддів                                                  Обрізка І.М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року про закриття провадження у справі  (головуючий суддя Потабенко В.А., м. Львів) у справі № 380/14002/22 за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОККО-ДРАЙВ"  про стягнення суми штрафу та суми необгрунтованої виручки, 

в с т а н о в и в :

Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області звернулося з позовом до ТОВ "ОККО-ДРАЙВ", в якому просило стягнути з ТОВ "ОККО-ДРАЙВ" суму штрафу у розмірі 4600,22 грн.; вилучити у ТОВ "ОККО-ДРАЙВ" суму необґрунтовано одержаної виручки у розмірі 4600,22 грн.
16.02.2024 від Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відмовою від позову. Позивач просив закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України та повернути 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року закрито провадження у справі за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області до ТОВ "ОККО-ДРАЙВ" про стягнення коштів. У задоволенні заяви про повернення сплаченого судового збору відмовлено.
Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції в частині відмови у поверненні 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області подало апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення в частині розподілу судових витрат.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що частина перша статті 142 КАС України та частина третя статті 7 Закону України «Про судовий збір» стосується повернення судового збору позивачу з відповідного бюджету у зв`язку з відмовою позивача від позову. Вважає, що ця норма не пов`язана зі статтями 139, 140 КАС України, оскільки не регулює питання стягнення з однієї сторони на користь іншої судового збору в порядку розподілу судових витрат.
Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині відмови повернути 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.
ТОВ "ОККО-ДРАЙВ" правом на подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористалося.
Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали в частині розподілу судових витрат,  свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував тим, що передбачене статтею 140 КАС правило щодо присудження витрат спрацьовує, якщо позивачем є фізична особа або юридична особа, яка не є суб`єктом владних повноважень; якщо позивачем виступає суб`єкт владних повноважень, тоді незалежно від результатів розгляду справи понесені ним судові витрати, окрім судових витрат суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, не підлягають розподілу.
Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої, другої  статті 132 КАС України  судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Засади розподілу судових витрат визначені  статтею 139 КАС України.
Частиною першою  статті 139 КАС України  встановлено загальне правило, згідно з яким при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Положеннями частини другої  статті 139 КАС України  визначено, що при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Отже, процесуальний  закон  визначив обмежений перелік судових витрат, розподіл яких здійснюється у випадку задоволення позову суб`єкта владних повноважень - це виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Водночас, колегія суддів зазначає, що згідно частини першої статті 142 КАС у разі вирішення справи шляхом примирення, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу п`ятдесяти відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Положеннями ч. 4 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.
Колегія суддів наголошує на тому, що частина перша статті 142 КАС стосується повернення судового збору позивачу з відповідного бюджету у зв`язку із відмовою позивача від позову. 
Вказана норма не пов`язана із статтями 139, 140 КАС, оскільки не регулює питання стягнення з однієї сторони на користь іншої судового збору в порядку розподілу судових витрат.
Питання повернення судового збору та розподілу судових витрат мають різну правову природу, не є пов`язаними, а підстави та порядок застосування регулюються по-різному, зокрема, частина перша статті 142 КАС може бути застосована, коли має місце відмова позивача від позову і в такому випадку повертається 50% судового збору позивачу з державного бюджету.
Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про закриття провадження у справі в частині відмови повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення в цій частині, відтак ухвала суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині про задоволення заяви.
Керуючись ст. ст.  139,  140,  242,  308,  311,  317,  321,  322,  325,  328,  329 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 29 лютого 2024 року про закриття провадження у справі № 380/14002/22 в частині відмови у поверненні Головному управлінню Держпродспоживслужби в Одеській області 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, скасувати.
Повернути Головному управлінню Держпродспоживслужби в Одеській області (код ЄДРПОУ: 40342996) зі спеціального фонду Державного бюджету України 50 % судового збору у розмірі 1240 (одна тисяча двісті сорок) грн. 50 коп. за подання позовної заяви у справі № 380/14002/22, який сплачено згідно з платіжним дорученням №965 від 17 жовтня 2022 року на розрахунковий рахунок ГУК Львiв/Галицький р-н/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) – 38008294; банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.); рахунок отримувача – UA338999980313161206081013952; код класифікації доходів бюджету – 22030101.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар