Справа № 161/13110/24 	Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М. 	
Провадження № 22-ц/802/73/25  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
07 січня 2025 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.
з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання права власності в порядку спадкування, за апеляційною скаргою відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2024 року,
                                         В С Т А Н О В И В:
У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом.
Покликалась на те, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року у справі за позовом її батька ОСОБА_2 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, яке набрало законної сили, було зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії по інвалідності ОСОБА_2 , відповідно до вимог чинного законодавства, на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 29 квітня 2021 року № 22/6-1779 про розмір грошового забезпечення. 
Однак ОСОБА_2 не встиг отримати недоплачену суму пенсій, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ще до набрання законної сили рішення місцевого окружного адміністративного суду.
Крім того позивач вказувала, що маючи на меті оформити спадщину після смерті батька, вона, як єдиний спадкоємець першої черги за законом, звернулась до нотаріуса державної нотаріальної контори за місцем поживання із відповідною заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було заведено спадкову справу. Під час вчинення нотаріальних дій ГУ ПФУ у Волинській області повідомило державного нотаріуса, що факт недоотримання пенсії спадкодавцем ОСОБА_2 відсутній.
Також позивач вказувала, що після смерті батька вона безпосередньо зверталася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, у якій просила відповідача виплатити їй недоотриману спадкодавцем ще за життя пенсію.
Однак у цьому їй було відмовлено по тій причині, що рішення адміністративного суду щодо збільшення розміру пенсії ОСОБА_2 набрало законної сили вже після смерті останнього, а тому нарахування пенсії у підвищеному розмірі, як це було передбачено рішенням суду, управлінням пенсійного фонду не проводилось і розрахунок спірної суми недоотриманої пенсії спадкодавцем їй надано не було. За її власним розрахунком на підставі даних, що є в рішенні суду, розмір недооплаченої пенсії спадкодавцю ОСОБА_2 становить 189578 грн 40 коп.
Оскільки в силу вимог ст. 1227 ЦК України суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоотриманими у зв`язку із його смертю, входять до складу спадщини, то дії відповідача, який перешкоджає їй як спадкоємцю у реалізації права на спадщину у вигляді невиплаченої за рішенням суду доплати до пенсії спадкодавця, є протиправними.
Враховуючи вищевикладене, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з ГУ ПФУ у Волинській області на свою користь невиплачену за життя її батькові спадкодавцю ОСОБА_2 суму пенсії в розмірі 189578 грн 40 коп.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача ГУ ПФУ у Волинській області на користь позивача ОСОБА_1 неодержану за життя спадкодавця пенсію в розмірі 189578 грн 40 коп. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1895 грн 78 коп.
У поданій на рішення суду першої інстанції апеляційній скарзі відповідач Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області, вважаючи його незаконним і необґрунтованим по тій причині, що зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи та вимогам закону просив його скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевий суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, дійшов передчасного висновку про підставність позовних вимог, оскільки батько позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ще до набрання законної сили рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року, яким було зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести нарахування та виплату підвищення до пенсії. У зв`язку з цим перерахунок пенсії спадкодавця ОСОБА_2 на виконання судового рішення не проводився, і нараховані (присуджені) та не виплачені суми пенсії відсутні.
Відзив на апеляційну скаргу позивач не подавала. 
Заслухавши пояснення особи, яка бере участь у справі, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, з таких підстав.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ще за життя батько позивача оскаржував бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії, про що свідчить рішення місцевого окружного адміністративного суду, яке набрало законної сили, і суми пенсії, що належали ОСОБА_2 , залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, то позивач  ОСОБА_1 успадкувала належні її батьку суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, а тому поданий останньою позов підлягає до задоволення.
Такий висновок суду є правильний.
З наявних в матеріалах справи письмових доказів встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року в адміністративній справі, яке не оскаржувалося сторонами та набрало законної сили 27 листопада 2021 року, адміністративний позов ОСОБА_2 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність ГУ ПФУ у Волинській області щодо непроведення ОСОБА_2 з 01 квітня 2019 року перерахунку та виплати пенсії по інвалідності відповідно до статей 43 і 63 Закону України «Пpo пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про гpoшoвe забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 29 квітня 2021 року №22/6-1779 про розмір грошового забезпечення.
Зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії по інвалідності ОСОБА_2 відповідно до статей 43 і 63 Закону України «Пpo пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»,  постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 «Про гpoшoвe забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» на підставі довідки Департаменту персоналу Міністерства внутрішніх справ України від 29 квітня 2021 року №22/6-1779 про розмір грошового забезпечення. (а. с. 59-61).
10 листопада 2021 року, тобто після ухвалення, однак до набрання законної сили вказаним судовим рішенням, ОСОБА_2 помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 видане 16 листопада 2021 року Виконавчим комітетом Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області (а. с. 9).
Позивач у цій справі ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_2 та єдиним спадкоємцем за законом (а. с. 6-8, 10-12).
З метою оформлення спадщини після смерті батька ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги за законом, звернулася до Луцької районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом 14 січня 2022 року було заведено спадкову справу № 11/2022 (а. с. 13).
Перевіряючи склад спадкового майна, державний нотаріус зверталась із запитом до ГУ ПФУ у Волинській області стосовно недоодержаної спадкодавцем суми пенсії, на який названий пенсійний орган надав відповідь про відсутність заборгованості з виплати пенсії перед померлим спадкодавцем ОСОБА_2 (а. с. 14).
Крім того встановлено, що відповідач ГУ ПФУ у Волинській області не виконував рішення Волинського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, яким відповідача було зобов`язано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії ОСОБА_2 ..
З урахуванням довідки, на яку міститься посилання у вказаному судовому рішенні, за період з 01 квітня 2019 року до 01 грудня 2021 року ОСОБА_2 мала бути нарахована пенсія у сумі 455834 грн 40 коп., із розрахунку 17 910,00 грн на місяць, проте за цей період відповідачем виплачено лише 266256 грн і розмір недоплати становить 189578 грн 40 коп. (а. с. 16-19).
Також встановлено, що позивач ОСОБА_3 зверталась до відповідача із письмовою заявою від 09 травня 2024 року про виплату їй, як спадкодавцю першої черги після смерті батька ОСОБА_2 , недоотриманої за життя пенсії у вказаному вище розмірі на що від ГУ ПФУ у Волинській області отримала письмову відмову (а.с. 20-22).
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця.
Підставою своїх позовних вимог позивач зазначає наявність у неї, як спадкоємця першої черги після смерті батька, права на спадкування недоотриманої останнім суми пенсії.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).
Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця.
Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Відповідно до частини першої статті 61 цього Закону, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частинами другою та третьою статті 61 Закону №2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21 та від 22 лютого 2024 року у справі № 461/5878/22.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (частина перша статті 18 ЦПК України).
Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. 
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, та встановивши обставини справи і дослідивши наявні у справі докази, ухвалив законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.
Доводи апелянта про те, що сума пенсії, яка не була нарахована пенсіонеру, не може вважатися недоотриманою, тому така сума пенсії не входить до складу спадщини, є надуманими, оскільки сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій пенсійного фонду, який не виконував у добровільному порядку судове рішення, що набрало законної сили, і яким пенсійний орган було зобов`язано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії (аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2020 року у справі № 673/393/19 та від 27 серпня 2020 року у справі № 804/536/18).
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Доводи апеляційної скарги не впливають на законність оскаржуваного рішення і зводяться до незгоди апелянта із висновками суду першої інстанції та переоцінки доказів, які були предметом дослідження суду.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
                                               У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійоного фонду України у Волинській області залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді