ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року	Львів	Справа № 380/7938/23 пров. № А/857/34803/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                  Обрізко І.М., 
суддів                                                                      Іщук Л.П., Шинкар Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року, прийняте суддею Сидор Н.Т. у місті Львові, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області  про визнання дії та бездіяльності протиправними,-
                    
                                                                 встановив:

ОСОБА_1 (надалі – позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (надалі – ГУ ПФУ у Львівській області, відповідач) про визнання протиправними дії щодо відмови в проведенні перерахунку та виплаті пенсії за вислугою років з урахуванням 5 % внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 01.01.2016 пенсії за вислугою років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», з урахуванням 5% внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ до грошового забезпечення, тобто в розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 відмовлено в позові.
Суд виходив з того, що відсоткове значення розміру пенсії визначається уповноваженими органами при призначенні пенсії.
Суд звернув увагу на те, що при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.
Питання призначення пенсії та визначення її відсоткового розміру не входить до предмета спору у межах цієї справи, вимоги щодо протиправності висновку про призначення пенсії від 26.07.2002 позивачем не заявлялись, доказів визнання вказаного висновку протиправним чи внесення змін до цього висновку позивачем не подано.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки згідно свідоцтва про хворобу № 119 від 30.04.2002, військово-лікарською комісією його визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час, то з 01.01.2016 у позивача виникає право на включення 5% до розрахунку уже призначеної пенсії за вислугу років.
Вважає, що юридично визначальним у даних правовідносинах є сам факт захворювання, яке спричинило подальшу непридатність до проходження служби.
Звертає увагу, що свідоцтво про хворобу № 119 від 30.04.2002 є належним документом, який підтверджує наявність у нього хвороби, що зумовлює непридатність до служби в органах внутрішніх справ, внаслідок чого його було звільнено зі служби в органах на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (через хворобу).
При цьому, відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ підставою для призначення відповідачем пенсії у підвищеному розмірі є факт звільнення особи на підставі пункту 2 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII (через хворобу), а не зміст висновку військово--лікарської комісії.
Враховуючи підстави та умови звільнення, вважає, що у нього наявне право на врахування додатково 5 (п`яти) процентів відповідних сум грошового забезпечення, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
Аналогічну правову позицію було висловлено в постанові Верховного Суду від 10 серпня 2020 у справі №705/7195/16-а, від 23.06.2020 у справі 296/10430/16-а.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою задовольнити позов.
Позивач подав відзив, аргументація якого подібна висновка суду першої інстанції. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Відповідно до пункту 3 частини першої  статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України  суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі як і раніше Закон №2262-ХІІ).
Згідно з висновком про призначення пенсії за вислугу років, затвердженим начальником ФЕУ УМВС України у Львівській області, пенсію позивачу призначено у розмірі 62% грошового забезпечення.
Позивач звернувся до ГУ ПФУ у Львівській області із заявою, у якій просив здійснити йому перерахунок та в подальшому щомісячну виплату пенсій за вислугу років, з урахуванням 5% до грошового забезпечення внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ (свідоцтво про хворобу №119 від 30.04.2002), тобто в розмірі 67% відповідних сум грошового забезпечення з моменту настання права на перерахунок пенсії, а саме з 01.01.2016.
У листі, копія якого міститься в матеріалах справи, ГУ ПФУ у Львівській області повідомило про відсутність підстав для обчислення пенсії за вислугу років у розмірі 67% грошового забезпечення.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон №2262-ХІІ.
Питання перерахунку призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ пенсій унормовано ст. 63 цього Закону, ч. ч. 1, 2 якої встановлено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку. Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.
Відповідно до ч. 4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у    порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
За приписами п. «а» статті 12 Закону № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у п. «б» - «д» ст. 1-2 цього Закону, незалежно від віку в разі, якщо вони мають на день звільнення зі служби вислугу 20 років і більше, за винятком осіб, зазначених у ч. 3 ст. 5 цього Закону.
Пунктом «а» частини першої статті 13 Закону №2262-XII (в редакції на час призначення пенсії позивачу) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (п. «а» ст. 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (ст.43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»  звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.
Згідно пункту 62 Положення № 114 (в редакції чинній на момент призначення пенсії) звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться:
а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;
б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).
За змістом підпункту «б» пункту 64 Положення № 114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.
Натомість відповідно до підпункту «б» пункту 65 Положення № 114 особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що звільнення зі служби в запас і у відставку є різними формами звільнення та пов`язані з настанням різних обставин.
Звільнення у запас через хворобу здійснюється у випадку недосягнення особою віку, встановленого Законом № 2232-XII для перебування у запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я непридатні до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатні 2-го ступеня). Натомість звільнення у відставку через хворобу здійснюється щодо осіб, які визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).
Судом встановлено, що відповідно до наказу Управління МВС України у Львівській області № 225 о/с від 21.05.2002 ОСОБА_1  звільнено з органів внутрішніх справ у запас через хворобу відповідно до п. 64 «б» Положення КМУ за № 114 (а.с.12).
Враховуючи положення пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 2262-XII (чинної на час призначення позивачу пенсії), колегія суддів приходить до висновку, що позивачу, який звільнений в запас, вірно встановлено пенсію у розмірі 50 % відповідних сум грошового забезпечення, оскільки розмір 55 % грошового забезпечення при обрахуванні пенсії застосовується для осіб, які звільнені у відставку за віком або за станом здоров`я.
Крім того, за правилами статті 63 Закону № 2262-XII (у редакції Закону від 23.12.2015 № 900-VIII) пенсії перераховують у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.
Водночас з 01 січня 2016 не відбулось підвищення чи ведення нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а відповідно до «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про Національну поліцію» внесено зміни в пункт «а» статті 13 Закону № 2262-XII та розширено коло осіб, яким призначається пенсія на підставі пункту «а» частини першої статті 13 цього Закону за рахунок осіб, звільнених зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».
Як вже зазначалось, позивач звільнений у запас за пунктом 64 «б» (через хворобу) з 01.06.2002, службу в поліції не проходив, а отже, норма статті 13, яка набрала чинності з 07.11.2015 на позивача не розповсюджується.
З огляду на зазначене передбачені статтею 63 Закону №2262-XII підстави для перерахунку раніше призначених пенсій не настали.
Такі висновки відповідають позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05 лютого 2021 у справі № 1.380.2019.000262 та від 11 березня 2021у у справі № 1.380.2019.002722, від 13 квітня 2022 у справі №0540/6069/18-а.
За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, однак, з інших підстав.
Відповідно до ч. 4. ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав відмови у задоволенні позову однак, не в повній мірі правильно застосував норми матеріального права та неповно з`ясував обставини, що мають значення у справі, що відповідно до ч.4 ст.317 КАС України є підставою для зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-                                               
                                                         постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 18 грудня 2024 року у справі № 380/7938/23 -  змінити, з підстав викладених в мотивувальній частині цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Л. П. Іщук 	
 	 	Т. І. Шинкар