ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/4965/24  Номер провадження 33/814/173/25	Головуючий у 1-й інстанції Сметаніна  А. В.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2025 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Буйновій О.П.-
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника  ОСОБА_1 – адвоката Процай Володимира Миколайовича на постанову судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Октябрського районного суду м. Полтава від 27 вересня 2024 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становило 17000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 04 травня 2024 року о 21 годині 45 хвилини, в м. Полтава по вул. М. Грушевського, керував транспортним засобом TOYOTA HILUX, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнин рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив захисник ОСОБА_1 – адвокат Процай В.М. та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2024 року, а справу закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, постанову суду першої інстанції винесена з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та неповного з`ясування фактичних обставин справи.
На підтвердження своєї позиції посилається на те, що жоден з відеозаписів не містить доказів керування автомобілем ОСОБА_1 та окрім того, відеозапис взагалі не містить доказів вчинення особою яка керувала транспортним засобом. 
Крім того, посилається на те, що направлені до суду матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 не містить обґрунтування причини зупинки транспортного засобу, яким за даними протоколу про адміністративне правопорушення керував ОСОБА_1 .
Акцентує увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 взагалі викликався в судове засідання, мають лише докази надсилання смс повідомлень, нібито його адвокату, з яким ОСОБА_1 не укладав жодних договорів, а в ордерах які містяться в матеріалах навіть різні підписи адвоката.
Окрім того, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якому поважність причин пропуску строку обґрунтовується тим, що одержав 16.10.2024 року копію постанови, що підтверджується трекером поштового відправлення.
Відповідно до положень ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Перевіривши доводи апелянта щодо поважності пропуску строку на апеляційне оскарження доходжу висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, адже твердження апелянта підтверджуються матеріалами справи.
Захисником Процай В.М. заявлено повторне клопотання про відкладення розгляду справи, до якого не долучено доказів, які б підтверджували факт існування обставин, які є підставою для відкладення. Зважаючи на викладене, тривалий час перебування справи на розгляду та надану можливість стороні захисту скористатися своїми процесуальними правами, суд вважає причини неявки не поважними та приходить до висновку щодо можливості розгляду справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника. 
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, 04 травня 2024 року о 21 годині 45 хвилини, водій ОСОБА_1 в м. Полтава по вул. М. Грушевського, керував транспортним засобом TOYOTA HILUX, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнин рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу та у закладі охорони здоров?я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.
Визнаючи ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції виходив з того, що дане правопорушення підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №629216 від 04.05.2024 року; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.05.2024, відповідно до якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп?яніння: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, тремтіння пальців рук, від проходження медичного огляду відмовився, постановою про накладення адміністративного стягнення від 04.05.2024 року за ч.1 ст. 121-3 КУпАП до штрафу в сумі 1190 грн.; диском з відеозаписом події.
З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою  Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Пунктом 2.5. ПДР України встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.
В доводах апеляційної скарги зазначається, що ОСОБА_1 взагалі не викликався в судове засідання, мають лише докази надсилання смс повідомлень, нібито його адвокату, з яким ОСОБА_1 не укладав жодних договорів, а в ордерах які містяться в матеріалах навіть різні підписи адвоката, апеляційний суд, відхиляє даний довід з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.268 КУпАП, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 44, статтями 51, 146, 160, 172-4 - 172-9, 173, частиною третьою статті 178, статтями 185, 185-1, статтями 185-7, 187 цього Кодексу, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У разі ухилення від явки на виклик органу внутрішніх справ або судді районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду цю особу може бути органом внутрішніх справ (Національною поліцією) піддано приводу.
Із наведеного вбачається, що законодавством встановлено категорії справ, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. У вказаному переліку не зазначено ч.1 ст.130 КУпАП, із чого можна дійти висновку, що присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, при розгляді справи щодо неї не є обов`язковою. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наданого ордеру в суду першої інстанції інтереси ОСОБА_1 представляв захисник Корольов І.М. Останній неодноразово будучи повідомленим про час і місце розгляду справи подавав до суду клопотання про відкладення розгляду справи. ОСОБА_1 будучи усвідомленим про складання протоколу та його розгляд судом, зобовязаний був цікавитися розглядом справи. 
Щодо доводів апеляційної скарги, а саме, жоден з відеозаписів не містить доказів керування автомобілем ОСОБА_1 та окрім того, відеозапис взагалі не містить доказів вчинення особою яка керувала транспортним засобом, суд відхиляє даний довід виходячи з наступного.
Із відеозапису вбачається, шо працівниками поліції був зупинений транспортний засіб TOYOTA HILUX, д/н НОМЕР_1 , в ході перевірки документів, водія було встановлено, ним виявився ОСОБА_1 (хронологічний відрізок 21:48:50- триває далі). 
В ході спілкування з працівниками поліції, було виявлено в ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці(хронологічний         відрізок 21:50:12 – триває далі) в подальшому працівниками поліції запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці за допомогою приладу «драгер» або в медичному закладі, на що ОСОБА_1 погодився, на що останньому було роз`яснено його права та обов`язки та зазначено, що на останнього буде складено постанову, за те, що керує транспортним засобом без підсвітки номерного знаку (хронологічний відрізок 21:57:42 – триває далі), працівниками поліції не одноразово наголошувалось на проходженні огляду на стан алкогольного сп`яніння, однак ОСОБА_1 ухиляється від проходження огляду, однак після телефонної розмови, відмовляється від проходження огляду (хронологічний відрізок 22:27:00 та 22:38:35 – триває далі).
Щодо інших доводів апеляційної скарги, апеляційний суд не бере до уваги, так як матеріали справи місять докази, які підтверджують вину ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП., а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №629216 від 04.05.2024 року, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 04.05.2024 року, відповідно до якого, вбачається, що в останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії БАД №503390 та іншими доказами, які містяться в матеріалах справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду на встановлені обставини справи, надані на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
У рішенні ЄСПЛ від 25.03.2021 по справі «Сміляніч проти Хорватії», Суд наголошує, що автомобілі можуть стати небезпечними через безвідповідальне чи необережне використання і можуть спричинити суспільну шкоду, тому держава повинна прагнути запобіганню ДТП, забезпечуючи за допомогою адекватних мір стримування та превентивних заходів дотримання відповідних правил, спрямованих на зниження ризиків небезпеки необережної, безвідповідальної поведінки під час дорожнього руху (п.76).
Згідно з положеннями ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Таким чином, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_1 – адвоката Процай В.М. задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді Октябрського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2024 року – задовольнити.
Поновити захиснику ОСОБА_1 – адвокату Процай Володимиру Миколайовичу строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 – адвоката Процай Володимира Миколайовича – залишити без задоволення.
Постанову Октябрського районного суду м. Полтави від 27 вересня 2024 року – залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду                                                                            Г.Л. Карпушин