ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

15 січня 2025 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 740/337/24
Головуючий у першій інстанції – Карпусь  І. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/164/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої - судді Шитченко Н.В., 
суддів Мамонова О.Є., Онищенко О.І.,
із секретарем Зіньковець О.О.,
позивач: ОСОБА_1 ,
відповідач: ОСОБА_2 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2024 року (ухваленого у м. Ніжин, проголошеного о 14 год. 29 хв, повний текст складено 02 жовтня 2024 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди.

                                  У С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 ,  в якому просив стягнути з відповідача на його користь 121 200 грн у відшкодування майнової шкоди та 100 000 грн моральної шкоди, завданої неправомірними діями. 
Заявлені вимоги мотивовані тим, що слідчим відділом Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12023270300000771 від 13 червня 2023 року за фактом ДТП, яка мала місце у м. Ніжині по вул. Шевченка поблизу парку ім. Т.Г. Шевченка за участю автомобіля «Фольксваген Пассат», д.н.з НОМЕР_1 , під керуванням перебуваючого у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_2 , який був військовослужбовцем в/ч НОМЕР_2 , та автомобілем марки «Рено Лагуна», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якої ОСОБА_1 та пасажир автомобіля – малолітня ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України. Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2023 року ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України. 
Позивач вважає, що він та дочка, в інтересах якої він діє, мають право на відшкодування шкоди, заподіяної протиправними діями ОСОБА_2 , тому просив стягнути з відповідача кошти в сумі 121 200 грн, які позивач витратив на придбання та розмитнення автомобіля, який фактично знищений внаслідок ДТП. На підтвердження фактичних витрат, пов`язаних із придбанням автомобіля у Республіці Польща, додав до позовної заяви копії документів  про розмитнення автомобіля. 
Зазначив, що протиправними діями ОСОБА_2 завдано моральної шкоди позивачу та його дочці, яку ОСОБА_1 оцінив у 100 000 грн, оскільки під час ДТП вони перенесли значний фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, тривоги, страху ОСОБА_1 за життя та здоров`я дитини. Спричинена моральна шкода виразилась також у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з фактичним знищенням автомобіля. 
Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 20 000 грн моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 202,90 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ,  не погодившись із рішенням суду першої інстанції, просить його змінити, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 100 000 грн у відшкодування моральної шкоди та 49 939,30 грн у відшкодування майнової шкоди.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що АТ «СГ «ТАС» сплатило позивачу 93 885,70 грн страхового відшкодування, що складає різницю між дійсною вартістю майна (139 825 грн) та вартістю майна у пошкодженому стані (45 939,30 грн). Суд першої інстанції, на думку сторони позивача, безпідставно відмовив у стягненні 45 939,30 грн (139 825 – 93 885,70 = 45 939,30), чим допустив порушення вимог ч. 1 ст. 1194 ЦК України.
Скаржник вважає, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн не відповідає ступеню моральних страждань, завданих позивачу та його доньці, та незручностей, викликаних вимушеними змінами у їх способі подальшого життя. Достатньою компенсацією моральної шкоди, яка б відповідала ступеню моральних страждань, на думку позивача, є грошова сума у розмірі 100 000 грн.
У наданому відзиві ОСОБА_2 , заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Обгрунтовуючи доводи відзиву, відповідач указує, що АТ «СГ ТАС» виплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі, який ним не оскаржено, визначеному на підставі ст. 30, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тобто повністю відшкодувало заподіяну майнову шкоду, тому відсуні правові підстави для застосування ст. 1194 ЦК України та стягнення коштів, у зв`язку з чим районним судом у задоволенні позовних вимог в цій частині правомірно відмовлено.
Відповідач зазначає, що суд першої інстанції, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 20 000 грн, обгрунтовано врахував характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також вимоги розумності і справедливості. 
Третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору АТ «СГ «ТАС», відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк не подавався.
У судове засідання, яке призначено до розгляду на 16 год. 00 хв 15 січня 2025 року, учасники справи або їх представники не з`явилися. 
Порядок направлення судових повісток та повідомлень визначено ст. 128 ЦПК України. Так, відповідно до ч. 5 даної норми судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. 
За правилами ч. 6 ст. 128 ЦПК України Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. 
Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України).
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).
Судову повістку на ім`я ОСОБА_1 про виклик у судове засідання, призначене на 05 січня 2025 року о 16 год., надіслано позивачу 25 грудня 2024 року за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 , а також за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 , що зазначено ним у позові і в апеляційній скарзі. Поштові відправлення на ім`я ОСОБА_1 повернулися не врученими з довідкою відділення поштового зв`язку про причини повернення «адресат відсутній за вказаною адресою».
У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, відповідно до ст. 128 ЦПК України, вважається належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду.
Відповідач ОСОБА_2 у відзиві на апеляційну скаргу просив справу розглядати за його відсутності (а.с. 119-120). 
За змістом ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Отже, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не визнав свій автомобіль фізично знищеним у результаті ДТП та залишив собі його залишки, АТ «СГ «ТАС» виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 93 885,70 грн, розмір якого ним не оскаржено, визначене на підставі статей 30, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому відсутні правові підстави для застосування статті 1194 ЦК України та стягнення з винної особи ОСОБА_2 майнової шкоди. 
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції, установивши причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою, урахувавши глибину фізичних та душевних страждань ОСОБА_1 внаслідок пошкодження належного йому майна, ступінь вини відповідача, принципи розумності і справедливості, вважав заявлений позивачем розмір моральної шкоди завищеним та дійшов висновку про стягнення з відповідача на кристь позивача 20 000 грн.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.
У справі встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить автомобіль «Renault Laguna», р.н. НОМЕР_3 (а.с. 71 зворот). 
13 червня 2023 року близько 20 год. 10 хв ОСОБА_2 , будучи військовослужбовцем військової служби Збройних Сил України, обіймаючи посаду водія-слюсаря інженерно ремонтної майстерні пересувного ремонтного цеху інженерної техніки бази зберігання та відновлення інженерної техніки та майна військової частини НОМЕР_2 , у порушення вимог ст. 6, 11, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 14, 16 Закону України «Про дорожній рух», п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 12.3, 12.4, 18.1, 18.4 «Правил дорожнього руху», перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_4 , рухаючись дорогою з одностороннім рухом по вул. Шевченка у м. Ніжині Чернігівської області в напрямку перехрестя з вул. Синяківська до перехрестя з вул. Батюка з швидкістю близько 80 км/год, перевищуючи дозволену у населених пунктах швидкість, діючи необережно, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, не передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого поблизу буд. № 43 по вул. Шевченка навпроти перехрестя з вул. 8 Березня у м. Ніжині Чернігівської області, позначеного дорожнім знаком, визначеним пунктом 5.35.1 Правил «Пішохідний перехід» та горизонтальною дорожньою розміткою 1.14.1 «зебра» передбаченою п. 34.1 Правил, перед яким зупинився автомобіль марки «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , та на якому перебувала малолітній пішохід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не застосував своєчасно гальмування для зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до його зупинки, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Renault Laguna», реєстраційний номер НОМЕР_5 , та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , яка перетинала по позначеному нерегульованому пішохідному переходу проїзну частину дороги з ліва на право відносно руху автомобіля.
Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2023 року у справі № 740/5089/23, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України (а.с. 5-10). 
На підставі ст. 62 КК України замінено ОСОБА_2 призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки на тримання у дисциплінарному батальйоні на строк 2 роки. 
На підставі ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_2 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 13 червня 2023 року по 15 червня 2023 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні. 
Цивільний позов законного представника ОСОБА_5 до ПАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 150 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 процесуальні витрати в сумі 10 000 грн. В іншій частині в задоволенні позову відмовлено. 
На момент ДТП автомобіль марки «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_4 , був застрахований у ПрАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС», що підтверджується полісом № АТ 4108764 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 12 квітня 2023 року, за яким ліміт відповідальності (страхова сума) на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 160 000,00 грн, розмір франшизи – 0,00 грн (а.с. 73). 
25 липня 2023 року позивач звернувся до АТ «СГ «ТАС» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 75).
Звітом № 11-D/15/99 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеним 19 липня 2023 року за замовленням АТ «СГ «ТАС», встановлено, що ринкова вартість транспортного засобу «Renault Laguna», р.н. НОМЕР_3 , до моменту пошкодження на дату оцінки складає 139 825 грн. Установлено, що досліджуваний КТЗ відновленню не підлягає, тому вартість матеріального збитку буде рівною його ринковій вартості на момент ДТП. Калькуляція вартості відновлювального ремонту не складалась через неможливість відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника (а.с. 56-59).
Іншим звітом № 91-R/12/83 про визначення ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу «Renault Laguna», р.н. НОМЕР_3 , складеним 19 липня 2023 року за замовленням АТ «СГ «ТАС», встановлено, що ринкова вартість пошкодженого об`єкта оцінки складає 45 939,30 грн (а.с. 61-63).
Відповідно до страхового акту № 00300/01/924 від 04 січня 2024 року вищенаведену подію ДТП, що сталася 13 червня 2023 року, АТ «СГ «ТАС» визнано страховим випадком, прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 страхової виплати у сумі 93 885,70 грн (а.с. 74).
На підставі страхового акта № 00300/01/924 від 04 січня 2024 року, АТ «СГ «ТАС» сплатило 08 січня 2024 року ОСОБА_1 страхове відшкодування у сумі 93 885,70 грн (а.с. 78).
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 статті 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
За змістом статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Згідно з ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Згідно із ст.6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно з п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо транспортний засіб вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріалами справи підтверджено, що 13 червня 2023 року близько 20 год. 10 хв у м. Ніжині Чернігівської області за участю автомобіля марки «Volkswagen Passat», р.н. НОМЕР_4 , під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Renault Laguna», р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 , відбулося ДТП, внаслідок чого відбулося зіткнення автомобілів та допущено наїзд на пішохода ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Винність дій ОСОБА_2 у скоєнні ДТП, яка сталася 13 червня 2023 року, та внаслідок якої пошкоджено автомобіль «Renault Laguna», р.н. НОМЕР_3 , встановлено вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 27 жовтня 2023 року.
За змістом звіту № 11-D/15/99 від 19 липня 2023 року зроблено висновок, що ринкова вартість транспортного засобу «Renault Laguna», р.н. НОМЕР_3 , до моменту пошкодження на дату оцінки складає 139 825 грн. Досліджуване матеріального збитку буде рівною його ринковій вартості на момент ДТП.
Іншим звітом № 91-R/12/83 від 19 липня 2023 року зроблено висновок  що ринкова вартість пошкодженого автомобіля «Renault Laguna», р.н. НОМЕР_3 складає 45 939,30 грн.
З огляду на положення ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», власнику фізично знищеного автомобіля відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. 
АТ «СГ «ТАС» виплатило позивачу страхову виплату як за фізично знищений автомобіль у сумі 93 885,70 грн, тобто різницю між вартістю автомобіля до (139 825) та після (45 939,30) дорожньо-транспортної пригоди. Позивач таке рішення страхової компанії не оскаржив, будь-яких вимог щодо неправомірності визнання АТ «СГ «ТАС» належного йому транспортного засобу фізично знищеним не заявляв. Залишки належного йому автомобіля позивач залишив собі. Матеріали справи висновків протилежного не містять.
Звернувшись з позовом до ОСОБА_2 , позивач просив стянути з відповідача на його користь 121 200 грн майнової шкоди, указавши, що таку суму ним сплачено за придбання та розмитнення автомобіля. Після дослідження матеріалів страхової справи у суді першої інстанції, сторона позивача 02 жовтня 2024 року у судовому засіданні просила стягнути з відповідача 45 939,30 грн матеріальної шкоди, що становить різницю між виплаченим страховим відшкодуванням (93 885,70 грн) та вартістю пошкодженого автомобіля до ТПТ (139 825 грн).
Установивши, що страхова виплата ОСОБА_1 проведена страховою компанією, як за фізично знищений автомобіль, відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин ст. 1194 ЦК України. 
Доводи апеляційної скарги про порушення вимог ч. 1 ст. 1194 ЦПК України та необхідності стягнення з відповідача різниці між дійсною вартістю майна та вартістю автомобіля у пошкодженому стані, що становить 45 939,30 грн, не знайшли підтвердження в ході судового розгляду, оскільки у випадку, якщо транспортний засіб є фізично знищеним, то його власнику відшкодовується виключно різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Перевіряючи доводи апеляційної скарги про неправильно визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди, колегія суддів враховує наступне.
Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, суд погодився з тим, що позивач зазнав моральних страждань внаслідок ДТП, які полягали в переживанні негативних емоцій внаслідок пошкодження автомобіля, урахувавши їх глибину, страху за життя і здоров`я дитини, ступінь вини відповідача, проте зменшив заявлений до відшкодування розмір, враховуючи принципи розумності і справедливості, до 20 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Беручи до уваги наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою,  глибину фізичних та душевних страждань позивача внаслідок пошкодження належного йому майна, страху за життя та здоров`я дитини, ступеня вини відповідача, апеляційний суд погоджується з визначеним судом розміром відшкодування, який відповідає принципам розумності, справедливості.
У контексті доводів апеляційної скарги щодо необґрунтованого зменшення розміру відшкодування моральної шкоди до 20 000 грн, колегія суддів зауважує, що гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року у справі № 686/13188/21, від 19 квітня 2023 року у справі № 336/10216/21.
Крім цього, хоча з доводів позову і вбачається, що ОСОБА_1 діє також в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , проте позовна заява не містить даних про те, що позивач звертається до суду не лише в своїх інтересах, а і в інтересах дитини. Свідоцтво про народження ОСОБА_3 в матеріалах цієї цивільної справи відсутнє. 
Ураховуючи наведене, а також доводи апеляційної скарги щодо моральної шкоди, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для зміни правильного по суті судового рішення, яке постановлено з дотриманням вимог закону.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, -

                                  П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2024 року – без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 січня 2025 року.

Головуюча:                                                                     Н.В. Шитченко

Судді:                                                                              О.Є. Мамонова

                                                                                         О.І. Онищенко