ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2155/24  Номер провадження 22-ц/814/1222/25	Головуючий у 1-й інстанції Андрієць Д.Д.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року 	м. Полтава	

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді: Обідіної О.І.,
суддів: Бутенко С.Б., Карпушина Г.Л.,
за участю секретаря: Дороженка Р.Г.,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 листопада 2024 року по справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Перша кременчуцька державна нотаріальна контора, про встановлення факту спільного проживання разом із спадкодавцем, ОСОБА_2 , однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем, в якому просила встановити факт її проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.
В обґрунтування заяви зазначала, що 28.03.2015 по 23.11.2018 вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 , після розірвання якого вони продовжили проживати разом, вести спільне господарство та мали сімейний бюджет.
Після смерті ОСОБА_2 , вона звернулася до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Після заведення спадкової справи постановою від 02.02.2024 нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин та не підтвердження факту проживання з спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини.
Зважаючи на неможливість оформити спадщину в позасудовому порядку, ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту спільного проживання з спадкодавцем.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 листопада 2024 в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд дійшов висновку про недоведеність факту спільного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 5 років до часу відкриття спадщини.

Не погодившись з даним судовим рішення, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення заяви в повному обсязі. 
Вказує, що вона перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 з березня 2015 року по листопад 2018 року, а після розірвання шлюбу вони продовжили проживати разом, незважаючи на те, що вона була зареєстрована за іншою адресою.
Саме вона займалася його похованням, отримала відповідне свідоцтво та мала намір оформити спадщину. 
Зазначає що судом безпідставно не були прийняті до уваги покази свідків, які повідомили суд про їх сімейні відносини та факт спільного проживання. 

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приводить висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне. 
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.03.2015 по 23.11.2018.
Спільних дітей подружжя не мало. 
Згідно копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 .
10.11.2023 ОСОБА_1 подала до Першої кременчуцької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 , в зв`язку з чим 10.11.2023 Першою кременчуцькою ДНК було заведено спадкову справу №305/2023.
Згідно постанови державного нотаріуса Першої кременчуцької державної нотаріальної контори Сороколат І.М. від 02.02.2024 ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого приблизно 20 травня 2023 року ОСОБА_2 через відсутність документів, які підтверджують факт родинних відносин та у зв`язку з тим, що заявником не підтверджено факт проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Зважаючи на неможливість оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту проживання з спадкодавцем протягом 5 років до відкриття спадщини.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з недоведеності належними доказами вказаного факту.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.
У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.
В даному випадку заявником ОСОБА_1 не заперечується необхідність встановлення факту спільного проживання для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 .
Тобто від встановлення вказаного юридичного факту залежало виникнення у заявника права на оформлення своїх спадкових прав як спадкоємця 4 черги, зважаючи на відсутність інших спадкоємців. 
За змістом ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.
Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.
Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц.
У постанові Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20 також зазначено, що для встановлення факту проживання однією сім`єю, тобто доведення існування передбачених статтею 1264 ЦК України підстав для визнання особи спадкоємцем четвертої черги, необхідні докази, які доводили б у всій сукупності факти щодо ведення особами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, спільних витрат, взаємних прав та обов`язків.
Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21.
Разом з тим, на підтвердження доводів спільного проживання ОСОБА_1 надала суду копію свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , довідку №309 про причину смерті, копію свідоцтва про поховання, що на думку колегії суддів є недостатнім для встановлення факту спільного проживання, а лише доводить здійснення нею заходів по похованню колишнього чоловіка.. 
Показами свідків, які були допитані судом за ініціативою заявника повідомлялось, що останні бачили пару ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом, які приходили в гості, про те подробиць життя не знали.
Зазначеним поясненням суд першої інстанції дав належну правову оцінку та обґрунтовано вказав, що останні не свідчать про факт спільного проживання заявника разом з спадкодавцем та ведення ними спільного побуту, як то визначають положення ст. 3 СК України. 
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять посилань на обставини, які б свідчили про їх помилковість.
Фактично апеляційна скарга дублює текст позовної заяви та не містить нових доказів які-б беззаперечно свідчили про наявність обставин на підтвердження спільного проживання з спадкодавцем.
Крім того, апеляційною інстанцією звернуто увагу на те, що заявником помилково в якості заінтересованої особи вказано Першу кременчуцьку державну нотаріальну контору, з огляду на те, що по справах подібної категорії заінтересованою особою є відповідна територіальна громада, яка в разі відсутності спадкоємців за заповітом чи за законом має право ставити питання про визнання спадщини відумерлою. 
За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, як ухваленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. 367, ч.1 п. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 12 листопада 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 05 березня 2025 року.

Судді: О. І. Обідіна С.Б. Бутенко Г.Л. Карпушин