ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

28 січня 2025 року 	м. Дніпро	справа № 160/9509/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
судді-доповідача:  Шальєвої В.А.
суддів:                           Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року (суддя Рябчук О.С.) в справі № 160/9509/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати грошового забезпечення за період лютий 2022 року - травень 2022 року у сумі 110 366,70 грн;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виплатити грошове забезпечення за період лютий 2022 року - травень 2022 року у сумі 110 366,70 грн;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошового забезпечення військовослужбовця за період з 25 лютого 2022 року по 20 травня 2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році, включаючи щомісячні основні (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років), щомісячні додаткові (надбавка за особливості проходження служби, премія) види грошового забезпечення, індексацію, грошову допомогу на оздоровлення, грошову компенсацію за нараховані та невикористані дні основної та додаткової відпустки, одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення військовослужбовця за період з 25 лютого 2022 року по 31 грудня 2022 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2022 року за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», включаючи щомісячні основні (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років), щомісячні додаткові (надбавка за особливості проходження служби, премія) види грошового забезпечення, індексацію, грошову допомогу на оздоровлення, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01 січня 2023 року по 20 травня 2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01 січня 2023 року за статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», включаючи щомісячні основні (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років), щомісячні додаткові (надбавка за особливості проходження служби, премія) види грошового забезпечення, грошову допомогу на оздоровлення, грошову компенсацію за нараховані та невикористані дні основної та додаткової відпустки, одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати за період з 25 лютого 2022 року по 31 січня 2023 року щомісячну надбавку за вислугу років відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, з урахуванням попередньої вислуги років - 05 років 08 місяців 26 днів;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити за період з 25 лютого 2022 року по 31 січня 2023 року щомісячну надбавку за вислугу років відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, з урахуванням попередньої вислуги років - 05 років 08 місяців 26 днів;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі довідки про вартість речового майна, що належало до видачі у період військової служби з 25 лютого 2022 року по 20 травня 2023 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати довідку про вартість речового майна, що належало до видачі у період військової служби з 25 лютого 2022 року по 20 травня 2023 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі у період військової служби з 25 лютого 2022 по 20 травня 2023 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно у період військової служби з 25 лютого 2022 року по 20 травня 2023 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати в повному обсязі додаткової винагороди в розмірі 100 000 грн щомісячно, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, за період перебування на стаціонарному лікуванні з 09 березня 2023 року по 04 квітня 2023 року;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити в повному обсязі додаткову винагороду в розмірі 100 000 грн щомісячно, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, за період перебування на стаціонарному лікуванні з 09 березня 2023 року по 04 квітня 2023 року;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки, виплата якої передбачена пунктами 1, 7, 9 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2022-2023 роки, виплата якої передбачена пунктами 1, 7, 9 розділу XXIV Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260;
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо подання недостовірної звітності по нарахованому грошовому забезпеченню та страховому стажу до органів Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 подати достовірну звітність по нарахованому грошовому забезпеченню та страховому стажу до органів Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2024 року залучено до участі у справі № 160/9509/24 як співвідповідача військову частину НОМЕР_2 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 липня 2024 року залучено до участі у справі як співвідповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення військовослужбовця за період з 25.02.2022 року по 20.05.2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи у відповідному році, включаючи щомісячні основні (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років), щомісячні додаткові (надбавка за особливості проходження служби, премія) види грошового забезпечення, індексацію, грошову допомогу на оздоровлення, грошову компенсацію за нараховані та невикористані дні основної та додаткової відпустки, одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 25.02.2022 року по 31.12.2022 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 р. за статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2022 рік”, включаючи щомісячні основні (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років), щомісячні додаткові (надбавка за особливості проходження служби, премія) види грошового забезпечення, індексацію, грошову допомогу на оздоровлення, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів;
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення військовослужбовця за період з 01.01.2023 року по 20.05.2023 року із використанням показника прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2023 р. за статтею 7 Закону України “Про Державний бюджет України на 2023 рік”, включаючи щомісячні основні (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років), щомісячні додаткові (надбавка за особливості проходження служби, премія) види грошового забезпечення, грошову допомогу на оздоровлення, грошову компенсацію за нараховані та невикористані дні основної та додаткової відпустки, одноразову грошову допомогу в розмірі 4 відсотки місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення, з урахуванням раніше виплачених сум та з утриманням належних податків та зборів.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі у період військової служби з 25 лютого 2022 року по 20 травня 2023 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно у період військової служби з 25.02.2022 по 20.05.2023 року у розмірі 6 697,90 грн.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному обсязі додаткової винагороди в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень щомісячно, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року, за період перебування на стаціонарному лікуванні з 09.03.2023 по 04.04.2023 року.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі додаткову винагороду в розмірі 100 000 (сто тисяч) гривень щомісячно, що передбачена постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року, за період перебування на стаціонарному лікуванні з 09.03.2023 по 04.04.2023 року.
Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо подання недостовірної звітності по нарахованому грошовому забезпеченню та страховому стажу ОСОБА_1 до органів Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України.
Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 подати достовірну звітність по нарахованому грошовому забезпеченню та страховому стажу ОСОБА_1 до органів Пенсійного фонду України та Державної податкової служби України.
В решті позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. 
Вважає, що відмовляючи у задоволенні позову в частині невиплати в повному обсязі грошового забезпечення з лютого 2022 року по травень 2022 року в розмірі 110366,70 грн, судом першої інстанції протиправно прийнято до уваги довідку військової частини НОМЕР_2 №1872/ФЕС, адже він проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , якою здійснювалось нарахування грошового забезпечення у цей період. 
Довідка №1872/ФЕС від 07 травня 2024 року не містить розміру грошового забезпечення, перерахованого на особисту банківську картку, та не містить підтвердження отримання грошового забезпечення, нарахованого до виплати відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця, наданої військовою частиною НОМЕР_1 листом №2615 від 13 серпня 2023 року.
Зауважує, що заборгованість військової частини НОМЕР_1 в розмірі 110 366,70 грн не виплачена та підлягає виплаті в повному обсязі.
Стосовно обчислення вислуги років вказує, що саме військова частина НОМЕР_1 несе повну відповідальність за правильність ведення особових справ та наявність в ній всіх необхідних документів для обчислення пільгового стажу; від правильного визначення пільгової вислуги років залежить правильне нарахування розміру нарахованої надбавки за вислугу років, а судом першої інстанції не враховано всіх наданих документів, що призвело до неправильного визначення розміру надбавки за особливості проходження військової служби, індексації грошового забезпечення, щорічної грошової допомоги для оздоровлення.
Також зауважує, що довідка про вартість речового майна, належного до видачі, не відповідає в повній мірі нормам забезпечення та повинна бути доповнена предметами речового майна відповідно до Норм забезпечення.
Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25 лютого 2022 року № 30 солдат запасу ОСОБА_1 прийнятий за мобілізаційною потребою – старшим стрільцем 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . Вважається таким, що з 25 лютого 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820,00 грн на місяць шпк “старший солдат”, ВОС – 100868А, тарифний розряд – 5. Виплачувати надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, виплачувати на підставі наказу Міністра оборони України від 25.02.2022 року № 3264 щомісячно премію у розмірі 277%, від посадового окладу.
ОСОБА_1 є учасником бойових дій, про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_3 від 29.05.2017 р. та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – учасників бойових дій.
14.10.2022 року військовою частиною НОМЕР_1 надано довідку № 3337 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) старшого солдата ОСОБА_1 , який 18.06.2022 року одержав акубаротравму, ЗЧМТ, осколкове поранення лівої руки внаслідок ракетного удару збройними формуваннями РФ.
Довідкою військової частини НОМЕР_1 № 1143 від 07.04.2023 року підтверджено обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) молодшого сержанта ОСОБА_1 , що 09.03.2023 року під час виконання бойового наказу в районі н.п. Білогір`я Запорізької області потрапив під ворожий обстріл та отримав акубаротравму.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно – господарської діяльності) від 04.05.2023 р. № 306 внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 30.05.2023 № 305 “Про виплату додаткової винагороди військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за період з 01 квітня по 30 квітня 2023 року”, яким відповідно до постанови КМУ № 168 призначено ОСОБА_1 до виплати за період з 09.03.2023 року по 31.03.2023 року 74 193,54 грн.
19.05.2023 року військовою частиною НОМЕР_1 видано довідку № 1559 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України молодшому сержанту ОСОБА_1 про те, що він дійсно в період з 08.04.2022 року по 18.06.2022р., з 05.08.2022 року по 04.11.2022 року, з 13.12.2022 року по 05.02.2023року, з 07.02.2023 року по 09.02.2023 року, з 11.02.2023 року по 16.02.2023 року, з 02.03.2023 року по 08.03.2023 року, з 05.04.2023 року по 17.04.2023 року, з 21.04.2023 року по 24.04.2023 року, з 28.04.2023 року по 30.04.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи у Дніпропетровській, Донецькій та Запорізькій областях.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.05.2023 року № 142 молодшого сержанта ОСОБА_1 , командира кулеметного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 13 квітня 2023 року № 51-РС у відставку за підпунктом “а” пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” (за віком у разі досягнення граничного віку перебування на військовій службі), вважати таким, що 20 травня 2023 року справи та посаду здав, виключити із списків військової частини НОМЕР_1 і направити для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Цим же наказом визначено, що загальна вислуга років у ЗСУ станом на 20 травня 2023 року становить 05 років 07 місяців 07 днів, служба у військовій частині НОМЕР_1 становить 01 рік 02 місяці 25 днів.
В календарному обчисленні вислуга років становить – 04 роки 07 місяців 07 днів, служба у військовій частині НОМЕР_1 становить 01 рік 02 місяці 25 днів.
В пільговому обчисленні вислуга років становить 01 рік 00 місяців 00 днів, служба у військовій частині НОМЕР_1 неможливо встановити.
Наказом № 142 від 20.05.2023 року командира військової частини НОМЕР_1 внесено зміни до наказу командира №30 від 25.02.2022 року, відповідно до яких п.п. 1.20 п.1 викладений в наступній редакції: « 1.20. Солдата запасу ОСОБА_2 прийнятого за мобілізаційною потребою – старшим стрільцем 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . Вважати таким, що з 25 лютого 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820,00 гривень на місяць шпк “старший солдат”, ВОС - 100868А, тарифний розряд – 5.
Виплачувати надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, виплачувати на підставі наказу Міністра оборони України від 25.02.2022 року № 3264 щомісячно премію у розмірі 277%, від посадового окладу.
Виплачувати на підставі наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 надбавку за вислугу років у розмірі 25% посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням з 31 травня 2023 року.
Вислуга років у Збройних Силах України на день зарахування до військової частини НОМЕР_1 становить:
загальна – 04 роки 04 місяці 12 днів.».
20.05.2023 року ОСОБА_1 звернувся до командира частини НОМЕР_1 з рапортом про виплату компенсації за неотримане речове майно.
20.05.2023 року військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь № 1571 на рапорт, якою відмовлено у задоволенні рапорту на підставі Інструкції про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний та особливий період та листа роз`яснення Командування логістики ІНФОРМАЦІЯ_5 (№ 763 від 12.12.2022 року).
06.06.2023 року ОСОБА_1 повторно звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з заявою про розгляд його рапорту при виплату грошової компенсації.
26.07.2023 року ОСОБА_1 звернувся до Міністерства оборони України з заявою про нарахування та виплату компенсації за неотримане речове майно.
26.07.2023 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 з заявою про надання роз`яснень щодо складових нарахованих та сплачених йому сум грошового забезпечення.
18.08.2023 року військовою частиною НОМЕР_1 надано відповідь № 2615, якою роз`яснено про наявну вислугу років на час звільнення позивача з військової частини НОМЕР_1 та що була відображена у наказі № 142 від 20.05.2023 року.
07.05.2024 року військовою частиною НОМЕР_2 надано довідку про доходи ОСОБА_1 № 1872/ФЕС, відповідно до якої нараховано позивачу у березні 2022 року 30385,56 грн, у квітні 2022 року - 19817,25 грн, у травні 2022 року - 44011,25 грн, у червні 2022 року - 170367,41 грн.
19.05.2023 року військовою частиною НОМЕР_1 видано довідку № 1559 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України молодшому сержанту ОСОБА_1 про те, що він дійсно в період з 08.04.2022 року по 18.06.2022р., з 05.08.2022 року по 04.11.2022 року, з 13.12.2022 року по 05.02.2023року, з 07.02.2023 року по 09.02.2023 року, з 11.02.2023 року по 16.02.2023 року, з 02.03.2023 року по 08.03.2023 року, з 05.04.2023 року по 17.04.2023 року, з 21.04.2023 року по 24.04.2023 року, з 28.04.2023 року по 30.04.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи у Дніпропетровській, Донецькій та Запорізькій областях.
Судом першої інстанції вказано, що позивачу додаткова винагорода, яка передбачена постановою КМУ від 28.02.2022 № 168, за як особі, яка брала безпосередню участь у заходах з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, виплачена.
Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку, що позиція відповідача про те, що під час розрахунку грошової допомоги слід застосувати прожитковий мінімум для працездатних осіб, який встановлено постановою КМУ №704, як сталої величини, визначеного станом на 01 січня 2018 року, не ґрунтується на положеннях чинного законодавства.
Оскільки розрахунковою величиною грошової допомоги на оздоровлення є посадовий оклад, суд першої інстанції вважав за можливе задовольнити вимоги позивача про зобов`язання здійснити перерахунок сум грошового забезпечення, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2022 та 2023 року, та множенням на відповідний тарифний коефіцієнт згідно постанови КМУ № 704.
Разом з тим, встановивши, що з урахуванням змін до наказу №30 від 25.02.2022 року позивачу зроблено корегування грошового забезпечення і у червні 2023 року виплачено грошові кошти у розмірі 5891,83 грн, що є виплатою за надбавку за вислугу років за період з 25.02.2022 по 31.12.2022 року та підтверджується карткою особового рахунку військовослужбовця за 2023 рік, суд першої інстанції відмовив у задоволенні цієї частини вимог.
Стосовно позовної вимоги про компенсацію вартості не отриманого речового майна, що належало позивачеві до видачі, суд першої інстанції вказав, що оскільки доказів виплати позивачу суми речового майна, що належить до видачі, матеріали справи не містять та відповідачем не надано, то ця вимога має бути задоволена шляхом зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за неотримане ним речове майно у сумі 6 697,90 грн.
Стосовно позовної вимоги про нарахування та виплату додаткової грошової винагороди у розмірі 100000,00 грн за час перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок отриманого поранення суд першої інстанції зазначив таке. 
14.10.2022 року військовою частиною НОМЕР_1 надано довідку № 3337 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) старшого солдата ОСОБА_1 , який 18.06.2022 року одержав акубаротравму, ЗЧМТ, осколкове поранення лівої руки внаслідок ракетного удару збройними формуваннями РФ.
Довідкою військової частини НОМЕР_1 № 1143 від 07.04.2023 року підтверджено обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) молодшого сержанта ОСОБА_1 , що 09.03.2023 року під час виконання бойового наказу в районі н.п. Білогір`я Запорізької області потрапив під ворожий обстріл та отримав акубаротравму.
Випискою із медичної карти хворого № 2612 КНП “Міська лікарня № 9” Запорізької міської ради підтверджено перебування на стаціонарному лікуванні з 09.03.2023 року по 20.03.2023 року ОСОБА_1 з діагнозом ЗЧМТ. Струс головного мозку. Акубаротравматичне ураження вух без порушення цілісності б/перетинки. Тіннітус.
Випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 1123 відділення фізичної реабілітації ОСОБА_1 з 21.03.2023 року по 04.04.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні внаслідок травми що пов`язана із захистом Батьківщини.
Врахувавши ці обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача був обов`язок щодо нарахування та виплати додаткової грошової винагороди у розмірі 100  000,00 грн за час перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні внаслідок отриманої травми в районі ведення бойових дій, що пов`язана із захистом Батьківщини.
Стосовно позовної вимоги про ненарахування та невиплату грошової допомоги для вирішення соціально – побутових питань за 2022 – 2023 роки суд першої інстанції вказав, що виплата матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань здійснюється за рапортом військовослужбовця на підставі наказу командира та за відповідності військовослужбовця визначеним окремим дорученням Міністра оборони України умовам, проте матеріали справи не містять доказів, що останній протягом 2022-2023 року і до моменту звільнення з військової служби звертався до командира військової частини НОМЕР_1 із відповідним рапортом, тому відмовив у задоволенні цієї частини позовних вимог.
Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо подання недостовірної звітності про нараховане грошове забезпечення до органів Пенсійного фонду України та до Державної податкової служби суд першої інстанції, врахувавши наявні у матеріалах справи дані про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) в Реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування щодо ОСОБА_1 за звітні 2022 – 2023 роки, які не відповідають нарахованим та сплаченим позивачеві сумам грошового забезпечення відповідно до наданих довідок про доходи, задовольнив ці позовні вимоги.
Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає приведені висновки обґрунтованими.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 25 лютого 2022 року по 20 травня 2023 року проходив військову службу за призовом під час мобілізації у складі військової частини НОМЕР_1 .
Військовою частиною НОМЕР_1 від 19 травня 2023 року видано довідку № 1559 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, відповідно до якої ОСОБА_1 в період з 08.04.2022 року по 18.06.2022р., з 05.08.2022 року по 04.11.2022 року, з 13.12.2022 року по 05.02.2023року, з 07.02.2023 року по 09.02.2023 року, з 11.02.2023 року по 16.02.2023 року, з 02.03.2023 року по 08.03.2023 року, з 05.04.2023 року по 17.04.2023 року, з 21.04.2023 року по 24.04.2023 року, з 28.04.2023 року по 30.04.2023 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, перебуваючи у Дніпропетровській, Донецькій та Запорізькій областях.
Спірним під час апеляційного перегляду справи є питання виплати військовою частиною НОМЕР_1 грошового забезпечення за період лютий 2022 року - травень 2022 року у сумі 110 366,70 грн, питання правомірності обчислення вислуги років, нарахування та виплати надбавки за вислугу років, а також правомірності застосування судом першої інстанції довідки про вартість речового майна, що належало до видачі, та грошової компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.
Загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року № 2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон № 2232-ХІІ), частиною першою статті 2 якого встановлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. 
Частиною четвертою статті 2 Закону № 2232-ХІІ встановлено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини чотирнадцятої статті 2 Закону № 2232-ХІІ виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Частина шоста вказаної статті Закону №2232-XII визначає види військової служби, до якої, зокрема, віднесено військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до абзацу першого частини третьої статті 24 Закону № 2232-ХІІ закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ).
Відповідно до статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини другої статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Абзацом першим частини першої статті 9 Закону № 2011-ХІІ установлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Стосовно питання грошової компенсації вартості неотриманого речового майна суд зазначає, що постановою суду апеляційної інстанції від 24 грудня 2024 року погоджено висновок суду першої інстанції про наявність у позивача права на отримання грошової компенсації за неотримане ним речове майно при звільненні.
Згідно з довідкою № 1 про вартість речового майна, що належить до видачі молодшому сержанту ОСОБА_1 , позивачу належать до видачі двадцять чотири предмети на суму 6 697,90 грн.
Позивач вважає, що застосована судом першої інстанції довідка № 1 про вартість речового майна, що належить до видачі, № 1763 від 24 червня 2024 року військової частиною НОМЕР_1 не відповідає наказу Міністерства оборони України від 29 квітня 2016 року № 232, тому сума в розмірі 6697,90 грн, визначена в довідці №1, підлягає уточненню на суму предметів речового майна, що не було включене військовою частиною НОМЕР_1 в порушення Норм забезпечення.
Суд визнає такі доводи апелянта необґрунтованими, з огляду на таке. 
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
За положеннями частини п`ятої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції не може розглядати позовні вимоги та підстави позову, що не були заявлені в суді першої інстанції.
Позивачем в межах цієї справи заявлені позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо невидачі довідки про вартість речового майна, що належало до видачі у період військової служби з 25 лютого 2022 року по 20 травня 2023 року; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 видати довідку про вартість речового майна, що належало до видачі у період військової служби з 25 лютого 2022 року по 20 травня 2023 року; визнання протиправною бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати грошової компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі у період військової служби з 25 лютого 2022 по 20 травня 2023 року; зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити грошову компенсацію за неотримане речове майно у період військової служби з 25 лютого 2022 року по 20 травня 2023 року.
Суд першої інстанції позовні вимоги в цій частині задовольнив частково, а саме визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно, що належало до видачі у період військової служби з 25.02.2022 по 20.05.2023 року; зобов`язав військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за неотримане речове майно у період військової служби з 25.02.2022 по 20.05.2023 року у розмірі 6 697,90 грн.
Апелянтом не приведено в апеляційній скарзі будь-яких доводів стосовно неправильності чи необґрунтованості обраного судом першої інстанції способу захисту права позивача на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно, єдиним доводом є неправильність зазначення у довідці розміру грошової компенсації.
Разом з тим, оскільки позивачем не заявлено позовних вимог про виплату конкретної суми грошової компенсації, а також вимог про протиправність дій суб`єкта владних повноважень щодо визначення у довідці конкретних розмірів компенсації, суд відхиляє такі доводи апелянта.
Стосовно питання правомірності обчислення вислуги років, нарахування та виплати надбавки за вислугу років суд зазначає наступне.
Позивачем сформульовані позовні вимоги в цій частині наступним чином: 
визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати за період з 25 лютого 2022 року по 31 січня 2023 року щомісячну надбавку за вислугу років відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, з урахуванням попередньої вислуги років - 05 років 08 місяців 26 днів;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити за період з 25 лютого 2022 року по 31 січня 2023 року щомісячну надбавку за вислугу років відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260, з урахуванням попередньої вислуги років - 05 років 08 місяців 26 днів.
Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20 травня 2023 року № 142 загальна вислуга років у ЗСУ станом на 20 травня 2023 року становить 05 років 07 місяців 07 днів, служба у військовій частині НОМЕР_1 становить 01 рік 02 місяці 25 днів.
В календарному обчисленні вислуга років становить 04 роки 07 місяців 07 днів, служба у військовій частині НОМЕР_1 становить 01 рік 02 місяці 25 днів.
В пільговому обчисленні вислуга років становить 01 рік 00 місяців 00 днів, служба у військовій частині НОМЕР_1 - неможливо встановити.
Наказом № 142 від 20 травня 2023 року командира військової частини НОМЕР_1 внесено зміни до наказу командира №30 від 25 лютого 2022 року, підпункт 1.20 пункту 1 викладений в наступній редакції:
« 1.20. Солдата запасу ОСОБА_2 прийнятого за мобілізаційною потребою – старшим стрільцем 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 3 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 . Вважати таким, що з 25 лютого 2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою з посадовим окладом 2820,00 гривень на місяць шпк “старший солдат”, ВОС - 100868А, тарифний розряд – 5,
Виплачувати надбавку за виконання особливо важливих завдань у розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням, виплачувати на підставі наказу Міністра оборони України від 25.02.2022 року № 3264 щомісячно премію у розмірі 277%, від посадового окладу.
Виплачувати на підставі наказу Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року №260 надбавку за вислугу років у розмірі 25% посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим званням з 31 травня 2023 року.
Вислуга років у Збройних Силах України на день зарахування до військової частини НОМЕР_1 становить:
загальна – 04 роки 04 місяці 12 днів.».
ОСОБА_1 20 липня 2023 року звернувся до командира частини НОМЕР_1 із заявою про надання роз`яснень щодо складових нарахованих та сплачених йому сум грошового забезпечення.
Листом військової частини НОМЕР_1 від 18 серпня 2023 року роз`яснено про наявну вислугу років на час звільнення позивача з військової частини НОМЕР_1 , яка відображена у наказі № 142 від 20 травня 2023 року.
За приписами абзацу першого частини четвертої статті 9 Закону № 2011-ХІІ грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Кабінетом Міністрів України 30 серпня 2017 року ухвалено постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - постанова № 704), якою, зокрема, затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, додаткові види грошового забезпечення та розміри надбавки за вислугу років, у тому числі військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу. Ця постанова набрала чинності з 01 березня 2018 року.
Отже, надбавка за вислугу років є складової грошового забезпечення військовослужбовця.
Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам затверджено наказом Міністерства оборони України від 07 червня 2018 року № 260 (далі - Порядок № 260), пунктом 1 розділу IV "Виплата надбавки за вислугу років" встановлено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) щомісячно виплачується надбавка за вислугу років на військовій службі у відсотках посадового окладу (за основною чи тимчасово займаною посадою) з урахуванням окладу за військовим званням у таких розмірах: від 1 до 5 років - 25 відсотків; від 5 до 10 років - 30 відсотків; від 10 до 15 років - 35 відсотків; від 15 до 20 років - 40 відсотків; від 20 до 25 років - 45 відсотків; від 25 і більше років - 50 відсотків.
Згідно з пунктом 2 розділу IV Порядку № 260 вислуга років для виплати надбавки обчислюється з дня початку до дня закінчення проходження військової служби відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Відповідно до пункту 6 розділу IV Порядку № 26 для виплати надбавки за вислугу років командир військової частини щорічно станом на 01 січня оголошує наказом вислугу років військовослужбовців.
Наказ видається на підставі особових справ військовослужбовців та інших документів (за їх наявності), що підтверджують проходження військової служби. Календарна та пільгова вислуга років зазначаються окремо.
Оголошення вислуги років для командира військової частини здійснюється наказом вищого командира за підпорядкованістю.
Позивачем в межах цієї справи не оскаржені накази командира військової частини НОМЕР_1 про встановлення вислуги років, тому заявлені в межах цієї справи вимоги про протиправність встановленого розміру надбавки за вислугу років є необґрунтованими, позаяк без скасування наказів військової частини НОМЕР_1 в частині встановлення вислуги років позивача відсутні підстави протиправним встановлення розміру надбавки за вислугу років.   
Наступним спірним є питання виплати позивачу військовою частиною НОМЕР_1 грошового забезпечення за період лютий 2022 року - травень 2022 року у сумі 110 366,70 грн.
Судом встановлено, що довідкою військової частини НОМЕР_2 від 07 травня 2024 року №1872/ФЕС підтверджено, що позивачу нараховано у березні 2022 року 30 385,56 грн, у квітні 2022 року - 19 817,25 грн, у травні 2022 року - 44011,25 грн, у червні 2022 року - 170 367,41 грн.
По-перше, позивач вважає, що судом першої інстанції неправильно застосована довідка, видана військовою частиною НОМЕР_2 , адже грошове забезпечення виплачувалось у спірний період військовою частиною НОМЕР_1 .
З цього питання суд зазначає, що військова частина НОМЕР_1 до 01 серпня 2022 року перебувала на фінансовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_3 , а з 01 серпня 2022 року – у військовій частині НОМЕР_2 .
Відтак, оскільки військова частина НОМЕР_1 не була у спірний період та не є зараз розпорядником бюджетних коштів, перебувала на фінансовому забезпеченні в ІНФОРМАЦІЯ_3 та військовій частині НОМЕР_2 , то саме військова частина НОМЕР_2 є належним органом, який має надавати відомості про нарахування та виплату грошового забезпечення позивача.
Відтак, довідка військової частини НОМЕР_2 від 07 травня 2024 року № 1872/ФЕС є належним та достатнім доказом нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення у спірному періоді.
По-друге, доводи апелянта про те, що довідка № 1872/ФЕС не містить підтвердження отримання грошового забезпечення, нарахованого до виплати відповідно до картки особового рахунку військовослужбовця, наданої військовою частиною НОМЕР_1 листом №2615 від 13 серпня 2023 року, є незмістовними, адже довідка містить відомості про суми нарахованого грошового забезпечення, а в справі відсутні належні та достатні докази невиплати позивачу грошового забезпечення в розмірі 110 366,70 грн в повному обсязі.
При цьому суд зауважує, що виплата грошового забезпечення позивачу у спірному періоді здійснювалась ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не військовою частиною НОМЕР_1 .
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Оскільки ця справа є справою незначної складності у розумінні частини шостої статті 12 КАС України, розглянута за правилами спрощеного позовного провадження та не відноситься до справ, які відповідно до КАС України розглядаються за правилами загального позовного провадження, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених цим пунктом. 
Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року в справі № 160/9509/24 залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20 вересня 2024 року в справі № 160/9509/24 за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною, скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 28 січня 2025 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.
Повне судове рішення складено 28 січня 2025 року.
   
             Суддя-доповідач                                                                      В.А. Шальєва 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко