УХВАЛА
 
27 грудня 2024 року
м. Київ
справа № 521/19376/23
провадження № 61-16787 ск24 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Білоконь О. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», приватного нотаріуса Головкіної Яни Вікторівни, приватного виконавця Шуляченка Миколи Борисовича про визнання напису недійсним, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ :
У серпні 2023 року   ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати виконавчий напис від 01 квітня 2021 року № 68151, вчинений приватним нотаріусом Головкіною Я. В., недійсним. Визнати виконавче провадження № НОМЕР_2, вчинене приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченком М. Б., незаконним. Зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відшкодувати йому моральну шкоду у розмірі                     10 000,00 грн. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка М. Б. повернути незаконно утриманні з нього кошти у розмірі 789,00 грн. Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка М. Б. відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі                  348 900,00 грн. Змінити загальну ціну позову з 43 390,00 грн на 359 689,00 грн.
Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада          2023 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду                     від 29 жовтня 2024 року, позов  ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано виконавчий напис від 01 квітня 2021 року № 68151, вчинений приватним нотаріусом Головкіною Я. В., таким, що не підлягає виконанню. В задоволені іншої частини позову відмовлено.
16 грудня 2024 року до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на вказані судові рішення, у якій просив їх скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Касаційна скарга підлягає залишенню без руху з огляду на таке.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.
Щодо строків касаційного оскарження
У клопотанні, доданому до касаційної скарги, заявник порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що строк пропущений з поважних причин, оскільки 02 грудня 2024 року подав касаційну скаргу через електронний кабінет, однак 16 грудня 2024 року виявив, що касаційна скарга не подана у зв`язку із помилкою подання, що підтверджується відповідними доказами.
Відповідно до частини третьої статті 390 ЦПК України, строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Клопотання підлягає задоволенню, оскільки обставини, на які посилається заявник, свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено найменування суду, до якого подається касаційна скарга.
Відповідно до частини першої статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції 
у цивільних справах є Верховний Суд.
У порушення вимог пункту 1 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі взагалі не вказано до якого суду подається касаційна скарга.
Щодо підстав касаційного оскарження
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України визначено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено  підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). 
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Касаційна скарга  ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.
Так, заявник узагальнено посилається на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, постанови Верховного Суду, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.
За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження з визначенням конкретного пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав). 
Також надіслати на адресу суду докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43цього Кодексу.
Щодо сплати судового збору
Упорушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
У касаційній скарзі заявник порушив питання про звільнення від сплати судового збору, оскільки є учасником бойових дій. На підтвердження вказаних обставин надав копію посвідчення від 21 вересня 2022 року серія НОМЕР_1 .
Відповідно до положень пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (далі - Закону № 3674-VI) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Отже, Законом № 3674-VI звільнення від сплати судового збору осіб, які мають такий статус, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.
Правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення та членів їх сімей, встановлено Законом України                                від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». У статті 22 зазначеного Закону передбачено, що особи, на яких поширюється дія цього нормативного акта, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.
Вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти, чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Вказана правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19), від 12 лютого 2020 року у справі № 545/1149/17 (провадження № 14-730цс19), від 11 вересня 2024 року у справі № 567/79/23 (провадження № 14-93цс24), ухвалах Верховного Суду від 15 січня 2021 року у справі                                        № 757/36628/16-ц (провадження № 61-19309ск20), від 24 жовтня 2023 року у справі № 724/1813/22 (провадження № 61-14675ск23), тощо і така практика є незмінною.
Предметом спору у цій справі, серед іншого, є виконавчий напис від 01 квітня 2021 року № 68151, незаконно утримані з позивача кошти та моральна шкода у загальному розмірі 359 689,00 грн. Тобто зазначений спір не пов`язаний із захистом порушених прав заявника саме як учасника бойових дій або з виконанням ним військового обов`язку, або виконання службових обов`язків.
При цьому, заявник порушуючи питання про звільнення від сплати судового збору, не зазначає, що має скрутне матеріальне становище і розмір судового збору для нього є надмірний. Також, до касаційної скарги не додає доказів, що розмір судового збору перевищує 5 % розміру річного доходу за попередній календарний рік. 
Таким чином,  ОСОБА_1 повинен сплатити судовий збір за подання касаційної скарги на судові рішення, порядок сплати та розмір якого визначено Законом України «Про судовий збір».
Зважаючи на те, що позовну заяву подано у серпні 2023 року, судовий збір підлягає сплаті за ставками, встановленими законом станом на 01 січня                     2023 року.
Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня                   2023 року становив 2 684,00 грн.
Ставка судового збору за подання фізичною особою або фізичною особою - підприємцем позовної заяви майнового характеру становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1 073,60 грн               (2 684,00 грн*0,4) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 13 420,00 грн (2 684,00 грн*5); за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1 073,60 грн (2 684,00 грн*0,4) (редакція Закону України «Про судовий збір» на момент подання позовної заяви).
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми. 
Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Враховуючи, що позовна заява має вимоги майнового та немайнового характеру, заявник за подання касаційної скарги має сплатити 9 340,98 грн (3 596,89 грн * 200%) + (1 073,60 * 200%).
Із застосуванням коефіцієнту 0,8 понижений розмір ставки судового збору за подання касаційної скарги становить 7 472,78 грн (9 340,98 грн х 0,8).
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у                      м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документи, що підтверджують його сплату.
Оскільки подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, її слід залишити без руху та запропонувати заявнику усунути недоліки.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ : 
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2023 року та постанови Одеського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року.  
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2023 року та постанову Одеського апеляційного суду від 29 жовтня 2024 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали. 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                    О. В. Білоконь