Номер провадження: 33/813/105/25
Номер справи місцевого суду: 495/99/24 
Головуючий у першій інстанції Волкова Ю. Ф. 
Доповідач Назарова М. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2025 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Назарової М.В., 
за участю секретаря - Соболєвої Р.М.,
захисника - адвоката Васильєва Павла Олеговича,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань
апеляційну скаргу захисника Васильєва Павла Олеговича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , 
на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року у справі про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
в с т а н о в и в:

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень на користь держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнено з ОСОБА_1 на користь державного бюджету України судовий збір у розмірі 605,60 гривень. 
ОСОБА_1 постановою суду визнано винним у тому, що 01.01.2024 о 21:50 год по вул. Кишинівська, 167, с. Випасне, Білгород-Дністровського району водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом - ВАЗ 2101, д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей), від проходження огляду на стан сп`яніння із використанням спеціального технічного приладу на місці зупинки та у медичному закладі відмовився (відмову зафіксовано на відео на службовий пристрій Samsung № 23 IMEI НОМЕР_2); такими діями порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність частиною першою статті 130 Кодексу.
За вказаним фактом співробітниками поліції стосовно правопорушника був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 470231 від 01 січня 2024 року.
Не погоджуючись із вказаною постановою суду першої інстанції, захисник Васильєв П.О., який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року та закрити провадження по справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 124 КУпАП відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.
В доводах апеляційної скарги зазначено, що: 
- відсутні законні підстави для зупинки;
- відсутній факт керування та перебування за кермом;
- відеозапис не є безперервним, не містить дату та час, тому не можливо стверджувати, що події мали місце 01.01.2024. Також на виконання постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 квітня 2024 року, не надано інформацію, чи проводилась фіксація безперервно; 
- не вилучили посвідчення, що є підтвердженням відсутності факту керування;
- поліцейський не повідомив про застосування превентивних заходів;
- в матеріалах справи недостовірна довідка про відсутність посвідчення; 
- суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової технічної експертизи матеріалів та засобів відеозвукозапису;
- долучені відеофайли не підписані (засвідчені) електронним цифровим підписом службовою особою;
- службова особа Національної поліції при виконанні службових обов`язків не використовувала у спілкуванні державну мову;
- в протоколі не містяться дані про те, що огляд на місці зупинки або відмова пройти такий огляд, проведений в присутності двох свідків, як це передбачено Постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року;
- медичне направлення, яке міститься в матеріалах справи, не може свідчити, що водій направлявся в заклад охорони здоров`я та був доставлений до нього. Більш того, згідно відповіді на адвокатський запит, КНП «Білгород-Дністровської міської багатопрофільної лікарні» повідомлено, що ОСОБА_1 в проміжок часу з 21:00 до 23:59 01.01.2024 не доставлявся;
- ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило його можливості реалізувати свої права, крім того, 21.10.24 о 09:05 год була оголошена повітряна тривога, захисник просив відкласти розгляд справи.
В судовому засіданні в режимі відеоконференції захисник Васильєв П.О. підтримав доводи апеляційної скарги, просив скасувати постанову суду та закрити провадження у справі.
Заслухавши доповідь судді, осіб, що брали участь у розгляд справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Отже, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, утворює самостійний склад, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до вимог п. 2.5. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року  (із змінами та доповненнями), водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З огляду на визначену ст. 266 КУпАП процедуру особи, які керують транспортними засобами, тощо і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Такий огляд, за змістом частини другої вказаної норми, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Частиною третьої статті 266 КУпАП визначено, що у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, тощо на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.
Відповідно до пунктів 2, 6, 7 Розділу І Інструкції № 1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Згідно п. 7 Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Визнаючи винним правопорушника ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд вважав доведеною його вину матеріалами справи: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 470231 від 01.01.2024; поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, рапортом; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння, довідкою, виданою інспектором САП Б-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області Бойко Х.; відеозаписом.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим, а вищезазначені вимоги закону судом першої інстанції виконані в повному обсязі.
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з яким погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД № 470231 від 01 січня 2024 року, яким зафіксовано, що 01 січня 2024 року 21 год 50 хв по вул. Кишинівська, 167, с. Випасне, Білгород-Дністровського району ОСОБА_1 керував транспортним засобом - ВАЗ 2101, д/з НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з ротової порожнини, почервоніння очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч.1 ст. 130 КУпАП. Протокол ОСОБА_1 підписав.(а.с. 3);
- поясненням ОСОБА_1 , який, будучи опитаним інспектором, пояснив, що він 01.10.2024 керував автомобілем ВАЗ 2101, д/з НОМЕР_1 приблизно о 21:50 год в с. Випасне, по вул. Кишинівська. При зупинці транспортного засобу та перевірці документів, повідомив, що вживав спиртне, а саме 100 гр самогону. Було запропоновано пройти тест на алкоголь за допомогою Драгеру 6810 та пройти тест у лікарні для здачі аналізів, але ОСОБА_1 відмовився на відеокамеру. Після чого було складено протокол за ст. 130 КУпАП відносно нього. Вказане пояснення ОСОБА_1 підписав, згідно з яким також ознайомився із ст. 59 та 63 Конституції України.(а.с. 4);
- направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 01 січня 2024 року, згідно з яким від огляду ОСОБА_1 відмовився та підписав (а.с. 5);
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, від проходження якого ОСОБА_1 відмовився. (а.с. 6);
- відеозаписом, що міститься в матеріалах справи, який було здійснено на службовий планшет та оглянуто в ході розгляду справи, і з якого чітко видно, що на питання працівника поліції, чи вживав ОСОБА_1 алкоголь, на що останній відповів: «100 гр самогону» (0:00:05), після чого поліцейський пропонує пройти тест на місці за допомогою спеціального технічного засобу «Drager Alcotest 6810» (0:00:07), на що ОСОБА_1 , виражаючись нецензурною лексикою, продемонстрував свою відмову.(0:00:09) Потім поліцейський пропонує пройти огляд у медичному закладі (0:00:12), на що ОСОБА_1 сказав: «Мужики, вам нужен протокол?», після чого поліцейський сказав, що буде складено протокол за ст. 130 КУпАП (0:00:19).
Довід захисника про відсутність законних підстав для зупинки, не впливає на правильність висновків щодо наявності складу адміністративного правопорушення. Слід зазначити, що з огляду на правовий аналіз норм Правил дорожнього руху, незгода водія із причинами зупинки або його необізнаність про це, не позбавляє його обов`язку на вимогу працівників поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, і такий обов`язок не впливає на причину зупинки. Неправомірна зупинка працівниками поліції транспортного засобу, за певних обставин, може бути підставою притягнення таких працівників до відповідальності. Проте, якщо при цьому з`ясувалось, що водій перебував з ознаками сп`яніння, то факт неправомірної зупинки його працівниками поліції, не звільняє водія від обов`язку виконання вимог п. 2.5. ПДР України. Матеріали справи не містять даних про оскарження ОСОБА_1 у встановленому порядку дій працівників поліції.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що відсутній факт керування та перебування за кермом, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 в своїх поясненнях під час складення протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 470231 від 01 січня 2024 року, підтвердив факт керування, тому довід захисника є необґрунтованим.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що згідно матеріалів справи, 01.01.2024 о 22:23:39 год працівниками поліції було винесено постанови відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачені ст. 125 та ч. 5 ст. 121 КУпАП, саме як водієм транспортного засобу ВАЗ 2101, д/з  НОМЕР_1  по подіях, що мали місце  01.01.2024 о 21:50 год по вул. Кишинівська, 167, с. Випасне, Білгород-Дністровського району (а.с. 9).
Вказані постанови набрали законної сили та судовому порядку ОСОБА_1 не оскаржувалися.
Твердження апелянта, що долучений відеозапис не є належним доказом, оскільки не є безперервний, не містить дати та час є безпідставними, не ставлять під сумнів зафіксовану достовірність проведеного відеозапису на предмет відмови ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан сп`яніння. 
Крім того, вища юридична сила закону полягає у тому, що всі підзаконні нормативно-правові акти приймаються на основі законів та за своїм змістом не повинні суперечити їм. Підпорядкованість таких актів законам закріплена у положеннях Конституції України.
Згідно з ч. 3 ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.
Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акта нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.
У даному випадку застосуванню підлягає саме ч. 2 ст. 266 КУпАП в чинній редакції щодо обов`язковості відеофіксації, а також Порядку та Інструкції, в частині, що не суперечать їм.
За таких обставин апеляційний суд приходить висновку, що положення ч. 2 ст. 266 КУпАП, відповідно до якої під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків, стосується також і випадків, коли під час спроби поліцейського провести огляд водія на місці зупинки транспортного засобу, останній відмовляється від такого огляду та висловлює свою незгоду не тільки проходити огляд на місці, а й незгоду проїхати до медичного закладу для огляду взагалі.
Відтак, зазначена відмова може бути зафіксована у відповідності до вимог зазначеної статті за допомогою відеозапису без необхідності залучення свідків.
Отже, оскільки згідно ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, під час чого поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, то лише в разі неможливості застосування таких засобів - огляд проводиться в присутності двох свідків.
При цьому, даними нормами законодавства не визначено здійснення відеозапису саме відеореєстратором (бодікамерою), а не будь-яким іншим засобом відео фіксації. 
При цьому ст. 251 КУпАП допускає використання у якості доказів у справі фактичні дані, що встановлюються засобами фото-і кінозйомки, відеозапису, яким у даному випадку є службовий планшет.
Крім того, досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності із іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими даними, що містяться в протоколі, а тому апеляційний суд приймає його як належний доказ у справі.
Тобто вказаний відеозапис надає можливість повно та об`єктивно дослідити обставини вчиненого правопорушення, детально відновити послідовність подій та конкретизувати поведінку осіб, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення, отриманий у встановленому законом порядку і здійснений працівником поліції за допомогою наявних в нього технічних засобів, тому є належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення, відтак суд критично поставився до тверджень сторони правопорушника про те, що технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення, є неналежним доказом.
До того ж, вказаний відеозапис не є єдиним та вирішальним доказом, що підтверджує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, а оцінюється разом із протоколом про вчинення адміністративного правопорушення.
Апеляційний суду не бере до уваги доводи захисника щодо того, що в матеріалах справи недостовірна довідка про відсутність посвідчення, оскільки дане посилання не впливає на відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Щодо доводу, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення судової технічної експертизи матеріалів та засобів відеозвукозапису, апеляційний суд зазначає, що дане посилання не спростовує наявність або відсутність складу адмінправопорушення.
Так, постановою суду першої інстанції витребувано з ГУНП в Одеській області Білгород- Дністровського районного відділу поліції наступну інформацію:
- чи є надані відеозвукозаписи автентичними?
- чи є надані відеозвукозаписи оригіналом чи копією?
- чи проводилась фіксація наданих відеозвукозаписів безперервно?
- чи зазнали змін надані відеозвукозаписи?
На запит суду надійшла відповідь, згідно якої під час складання матеріалів за протоколом серії ААД № 470231 відеозапис проводився на службовий планшет Samsung № 23 imei: НОМЕР_2 та на відеореєстратор Xiaomi Yi Smart Dash.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції також відмовлено у задоволенні клопотання про призначення по справі судової експертизи матеріалів та засобів відео-, звукозапису за необґрунтованістю.
Отже, апеляційний суд погоджує відмову суду у такому.
Необґрунтованими є також доводи захисника, що долучені відеофайли не підписані (засвідчені) електронним цифровим підписом службовою особою, оскільки законодавством не передбачено вказане.
Щодо доводів апеляційної скарги, що службова особа Національної поліції при виконанні службових обов`язків не використовувала у спілкуванні державну мову, апеляційний суд звертає увагу на те, що дане посилання не стосується суті правопорушення, а також апеляційний суд не наділений повноваженнями щодо оцінки діяльності працівників патрульної поліції на предмет такого, адже переглядає справу за доводами апеляційної скарги щодо наявного складу адмінправопорушення.
Щодо того, що протокол не містить даних про те, що огляд на місці зупинки або відмова пройти такий огляд, проведений в присутності двох свідків, як це передбачено Постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, апеляційний суд зазначає, що за змістом до ч. 2 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного чи іншого сп`яніння, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, і лише в разі неможливості такого - поліцейський проводить огляд у присутності двох свідків.
Оскільки до матеріалів справи доданий відеозапис, а тому присутність свідків не є обов`язковою.
Щодо медичного направлення, яке міститься в матеріалах справи, то письмове направлення на проходження огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров`я складається поліцейським у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом на проведення огляду поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки або в разі незгоди з результатами такого огляду (п.п 8, 12 Інструкції; п. 6 Порядку). 
Як вбачається по справі, ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, про що свідчить його особистий підпис.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що позбавило його можливості реалізувати свої права, апеляційний суд зазначає, що захисник ОСОБА_1 адвокат Васильєв П.О. був сповіщений судом про виклик у судове засідання на 09.30 год 21 жовтня 2024 року телефонограмою 17.10.2024. Крім того, права ОСОБА_1 наразі забезпечені шляхом надання йому можливості бути вислуханим апеляційним судом під час апеляційного перегляду постанови суду та отримати відповіді на свої аргументи щодо незгоди із судовим рішенням, під час чого ним не спростовано правильних висновків суду.
Враховуючи вищевикладені обставини, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що під час проведення огляду працівниками поліції було дотримано всіх вимог Інструкції, вказані скаржником порушення не знайшли свої підтвердження в наявних матеріалах справи.
Аналізуючи зафіксовану відеозаписом поведінку ОСОБА_1 , слід розцінити її саме як ухилення від проходження.
Апеляційний суд погоджує висновки суду першої інстанції, щодо наявності складу зазначеного адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки вказані дії особи свідчать про ухилення, а отже відмову від проходження огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку.
Тому сукупність вищевказаних доказів засвідчують відмову ОСОБА_1 як особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження медичного огляду, встановленого законом, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, що є самостійним складом адміністративного правопорушення.
Всупереч доводам апеляційної скарги суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності складу адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, що підтверджується вищенаведеними матеріалами справи.
Під час апеляційного розгляду не встановлено будь-яких порушень КУпАП та положень Конституції України, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, що могли би вплинути на винність ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення. 
Аналізуючи досліджені докази, оцінюючи їх у сукупності, апеляційний суд доходить до переконання, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом». Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705\12) ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою». Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» не виключає будь-який сумнів взагалі, оскільки завжди можна припустити можливість існування навіть дуже маловірогідних обставин чи їх збігів. Проте, цей стандарт доказування означає, що особу необхідно виправдати не при наявності будь-якої «тіні» сумнівів, а при наявності лише «розумного сумніву». При цьому розумним є сумнів, який має під собою причину та здоровий глузд і випливає зі справедливого та розумного розгляду всіх доказів у справі або з відсутності доказів у справі. Цей сумнів не є ні смутним, ні гіпотетичним чи уявним або надуманим. А саме таким, який ґрунтується на конкретних обставинах або інших вагомих причинах, які б змусили розумну людину вагатися вдатися до певних дій у питаннях, що мають значення для неї.
Таким чином, порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови суду при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
Суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке підтверджується доказами дослідженими в їх сукупності та з точки зору їх достатності під час розгляду матеріалів адміністративної справи.
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови суду і закриття провадження по справі з наведених в апеляції мотивів апеляційний суд не вбачає, а тому вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст. 285, 294 КУпАП, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника Васильєва Павла Олеговича, який діє в інтересах особи, що притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 жовтня 2024 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                 М.В. Назарова