КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
апеляційне провадження №33/824/181/2025
справа №361/7094/23
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 січня 2025 року                                                                                      м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поліщук Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2023 року
у справі про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -
 
встановив:
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №509742 від 16 серпня 2023 року, ОСОБА_1 16 серпня 2023 року о 06 годині 31 хвилині на автомобільній дорозі Київ-Харків 29 км, керував транспортним засобом AUDI, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії, оскільки не отримував його. Правопорушення вчинено повторно протягом року, протокол ААД 160647 від 10 червня 2023 року. Порушив вимоги пункту 2.1 (а) ПДР України.
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40 800,00 гривень з позбавлення права керування транспортними засобами на 5 років та з оплатним вилученням транспортного засобу - автомобіля марки AUDI A4, д.н.з. НОМЕР_1 , що перебуває у його власності.
Не погодившись з прийнятою постановою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, що містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що ОСОБА_1 на час вчинення адміністративного правопорушення діяв у стані крайньої необхідності.
Вказує, що є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі в Національній гвардії України в/ч НОМЕР_2 НГУ. 16 серпня 2023 року згідно розпорядження командування направлявся з пункту постійної дислокації до місця фактичного несення служби. Фактично використовував свій особистий автомобіль для потреби захисту держави. Розуміючи той факт, що під час захисту України від російської агресії будь-яке запізнення може спричинити неналежне та несвоєчасне виконання завдань командування щодо захисту України, що може нести тяжкі наслідки, у тому числі для життя та здоров`я громадян України.
При прийнятті оскаржуваної постанови суд першої інстанції послався на постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 липня 2023 року у справі №748/2369/23, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності.
Зазначає, що постановою Чернігівського апеляційного суду від 23 травня 2024 року постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 липня 2023 року скасовано, а провадження у справі закрито на підставі пункту 4 статті 247 КУпАП.
Уважає, що безпосередня участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони Держави та захисту населення України є поважною причиною для визнання дій такими, що вчинено у стані крайньої необхідності.
До апеляційної скарги ОСОБА_1 додано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
В обґрунтування поданого клопотання вказує, що не був повідомлений про судове засідання. Вказує, що під час виклику до суду перебував в пункті постійної дислокації та приймав участь у злагодженні бойового підрозділу Національної гвардії України в/ч НОМЕР_2 та не зміг своєчасно прибути до суду чи повідомити суд про неможливість явки.
На підтвердження поважності пропуску строку на апеляційне оскарження посилається на дані довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України.
Відповідно до статті 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Установлено, що оскаржувана постанова прийнята 05 вересня 2023 року.
Апеляційну скаргу вперше направлено засобами поштового зв`язку 28 березня 2024 року.
Постановою Київського апеляційного суду від 15 квітня 2024 року у задоволенні клопотання адвоката Фоміна А.М. в інтересах ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовлено. Апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.
Вдруге апеляційну скаргу направлено засобами поштового зв`язку 02 серпня 2024 року.
Згідно даних довідки №343 від 17 квітня 2024 року убачається, що ОСОБА_1 з 27 серпня 2022 року по 27 листопада 2022 року, з 02 березня 2023 року по 01 травня 2023 року, з 20 вересня 2023 року по 09 жовтня 2023 року, з 19 жовтня 2023 року по 22 лютого 2024 року приймав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із військовою агресією РФ проти України, визнаний учасником бойових дій.
З даних довідки (Ф-1) убачається, що ОСОБА_1 призваний по мобілізації,  проходить службу на посаді навідник-оператор 2-го взводу 1-ї танкової роти танкового батальйону з 30 травня 2023 року.
Матеріалами справи підтверджено, що тривалий час ОСОБА_1 перебуває у місцях проведення бойових дій та приймає безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України.
Ураховуючи перебування ОСОБА_1 тривалий час у місцях проведення бойових дій, апеляційний суд з метою забезпечення права ОСОБА_1 на доступ до правосуддя уважає за можливе поновити строк на апеляційне оскарження постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2023 року.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Фомін П.М. доводи апеляційної скарги підтримав, пославшись на обставини, викладені у апеляційній скарзі.
ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно даних медичної документації, наданої адвокатом, ОСОБА_1 7 грудня 2024 року отримав поранення, перебуває на лікуванні.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши захисника ОСОБА_1 - адвоката Фоміна А.М., дослідивши відео файл, доданий до протоколу, доводи апеляційної скарги, суд робить висновок, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Статтею 1 КУпАП визначено:
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Статтею 9 КУпАП визначено:
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Статтею 10 КУпАП визначено:
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Статтею 11 КУпАП визначено:
Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, коли особа, яка його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливості настання таких наслідків, хоч повинна була і могла їх передбачити.
Статтею 23 КУпАП визначено:
Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції, крім випадків встановлення проблискових маячків оранжевого кольору на сільськогосподарській техніці, ширина якої перевищує 2,6 м, на механічних транспортних засобах дорожньо-експлуатаційної служби, на транспортних засобах спеціального, спеціалізованого призначення та на транспортних засобах із розпізнавальним знаком "Діти"; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог, встановлених Законами України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух" та "Про перевезення небезпечних вантажів" (далі - спеціальні правила); ґ) чинний страховий поліс (страховий сертифікат "Зелена картка") про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення); д) у разі встановлення на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - документ, що підтверджує інвалідність водія або пасажира (крім водіїв з явними ознаками інвалідності або водіїв, які перевозять пасажирів з явними ознаками інвалідності).
Відповідно до статті 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, -
тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, -
тягне за собою позбавлення права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців.
Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушень, передбачених частинами другою - четвертою цієї статті, -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Відповідно до статті 251 КУпАП:
Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції зробив висновок про наявність вини ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП.
Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №509742 від 16 серпня 2023 року, ОСОБА_1 16 серпня 2023 року о 06 годині 31 хвилині на автомобільній дорозі Київ-Харків 29 км, керував транспортним засобом AUDI, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії, оскільки не отримував його. Правопорушення вчинено повторно протягом року, протокол ААД 160647 від 10 червня 2023 року. Порушив вимоги пункту 2.1 (а) ПДР України (а.с. 2).
Відповідно до даних довідки про наявність повторності вчинення адміністративного правопорушення убачається, що відносно ОСОБА_1 прийнято постанову серії БАБ 190932 від 01 червня 2023 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП. Відносно ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення ААД 160647 від 10 червня 2023 року за частиною 5 статті 126 КУпАП. 16 серпня 2023 року відносно ОСОБА_1 складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення ААД №509742 від 16 серпня 2023 року за частиною 5 статті 126 КУпАП (а.с.3).
Згідно даних довідки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами (а.с. 4).
Постановою БАБ №190932 від 01 червня 2023 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 3 400,00 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 126 КУпАП (а.с. 6).
Постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 липня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800,00 грн з позбавленням права керування транспортним засобом на строк п`ять років без оплатного вилучення транспортного засобу (а.с. 7-8).
Постановою Чернігівського апеляційного суду від 23 травня 2024 року апеляційну скаргу захисника адвоката Фоміна А. М. задоволено. Постанову Чернігівського районного суду Чернігівської області від 10 липня 2023 року щодо ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 5 статті 126 КУпАП, скасовано, а провадження у справі закрито на підставі пункту 4 статті 247 КУпАП (а.с. 70).
Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині вчинення адміністративного правопорушення в стані крайньої необхідності, апеляційний суд зазначає про таке.
Відповідно до статті 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.
Не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода (стаття 18 КУпАП).
Отже положеннями КУпАП передбачено можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності у випадках, коли вчинені нею дії, які мають ознаки правопорушення і за які КУпАП передбачена відповідальність, вчинені у стані крайньої необхідності.
У разі вчинення особою діяння у стані крайньої необхідності така особа не лише звільняється від адміністративної відповідальності, а такі дії взагалі не розглядаються як адміністративне правопорушення, оскільки в діянні немає ознаки вини.
Інститут крайньої необхідності покликаний сприяти підвищенню соціальної активності учасників суспільних відносин, є гарантією правового захисту людини, що бере участь у запобіганні шкоди правам громадян, інтересам держави й суспільства.
Шкода, заподіяна в стані крайньої необхідності, повинна бути менш значною, ніж відвернена шкода. Заподіяння шкоди, рівної тій, що могла бути спричинена, або шкоди більшої, не може бути виправдана станом крайньої необхідності. Зокрема не можна рятувати одне благо за рахунок заподіяння шкоди рівноцінному благу. Питання про те, яку шкоду вважати більш значною, а яку менш, є питанням факту й вирішується в кожному конкретному випадку залежно від конкретних обставин справи. В основу оцінки шкоди заподіяної й шкоди відверненої повинні бути покладені як об`єктивний, так і суб`єктивний критерії, проте визначальним має бути об`єктивний критерій.
Згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено в Україні воєнний стан о 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, і діє на теперішній час.
З матеріалів справи убачається, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_3 №198 від 16 серпня 2032 року убачається, ОСОБА_1 вибув до наметового містечка на базі Міжнародного міжвідомчого ІНФОРМАЦІЯ_2 для залучення до охорони наметового містечка, участі у табірному зборі з перебуванням у польових умовах. Старшому солдату ОСОБА_1 слід прибути до місця несення служби 16 серпня 2023 року о 08 годині 00 хвилин.
Аналіз установлених обставин дозволяє зробити висновок, що ОСОБА_1 фактично використовував свій автомобіль для потреби захисту держави, усвідомлюючи той факт, що в умовах захисту України від російської агресії будь - яке запізнення до місця фактичного несення служби може спричинити неналежне та несвоєчасне виконання завдань командування щодо захисту України, та відповідно може нести тяжкі наслідки, у тому числі для життя та здоров`я громадян України, наявні  підстави уважати, що він діяв за обставин крайньої необхідності, що виключає адміністративну відповідальність.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 247 КУпАП вчинення дії особою в стані крайньої необхідності є обставиною, що виключає провадження в справі про адміністративне правопорушення, за таких обставин провадження у справі не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю.
На підставі викладеного, керуючись статтями 247, 294 КУпАП, суд -
ПОСТАНОВИВ:
 
Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2024 року.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Постанову Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 вересня 2023 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого частиною 5 статті 126 КУпАП-  скасувати.
 
Прийняти нову постанову, якою провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за частиною 5 статті 126 КУпАП закрити на підставі пункту 4 частини 1 статті 247 КУпАП.
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                     Н.В. Поліщук