УХВАЛА
Іменем України
27 лютого 2025 року 
м. Київ
справа № 686/20921/22
провадження № 61-657ск25
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., 
Червинської М. Є.,
розглянув касаційну скаргу представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 грудня 
2024 року в справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2022 року  ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 26 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
У жовтні 2024 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , подав до суду клопотання про усунення недоліків із зазначенням підстав для звільнення позивача від сплати судового збору.
Також повідомлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому просив зупинити провадження у справі до залучення правонаступників.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області 
від 07 жовтня 2024 року заяву представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , про усунення недоліків позовної заяви залишено без розгляду.
У задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , про зупинення провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 253 ЦПК України відмовлено.
Провадження у цивільній справі № 686/20921/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю закрито на підставі пункту 7 частини першої статті 255 ЦПК України.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 19 грудня 2024 року ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07 жовтня 
2024 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
15 січня 2025 року представник  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Хмельницького апеляційного суду 
від 19 грудня 2024 року.
Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення недоліків касаційної скарги.
У лютому 2025 року до Верховного Суду надійшла заява про усунення недоліків касаційної скарги.
Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК Україниу разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою з таких підстав.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з статтею 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац другий частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі (постанова Верховного Суду від 02 травня 2024 року в справі № 761/29679/18).
У частині першій статті 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Тлумачення частини першої статті 55 ЦПК України свідчить, що процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку із вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.
Апеляційний суд дійшов правильних висновків про те, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, вказаних вимог закону не врахував, не звернув уваги на те, що в даному випадку предметом позовних вимог є визнання права на майно, яке в разі обґрунтованості позову може бути успадковане. У цій справі у позивача ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є спадкоємець за законом ОСОБА_5 , тому в зазначених правовідносинах допускається як матеріальне, так і процесуальне правонаступництво. 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 248 ЦПК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків.
Апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_4 зберігала свої повноваження після смерті позивача ОСОБА_3 , оскільки вчиняла невідкладні дії з метою недопущення виникнення збитків, зокрема, для спадкоємців померлого довірителя, тому процесуальне клопотання за її підписом не можна було вважати таким, що подане не уповноваженою особою, дійшов правильного висновку про скасування ухвали та передачу справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, тому колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.
Керуючись частинами четвертою і п`ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на постанову Хмельницького апеляційного суду від 19 грудня 2024 року в справі за позовом  ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, відмовити. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                  В. М. Коротун
 
Є. В. Коротенко
 
М. Є. Червинська