ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/9307/24                                          Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Бородавкіна С.В.,                                                                                                                                                         Суддя-доповідач Кобаль М.І.          
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                                       Кобаля М.І.,
суддів                                                Бужак Н.П., Оксененка О.М.,
при секретарі:                                  Литвин С.В.
за участю:
представника позивача:                 Литвина А.М.
представника відповідача:             Паншиної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка на ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року про відмову в ухваленні додаткового рішення по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка до Головне управління Державної податкової служби у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (далі по тексту - позивач, ТОВ ім. Шевченка) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДПС у Чернігівській області) в якому просило (з урахуванням зміни позовних вимог) визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення ГУ ДПС у Чернігівській області від 31.01.2024 №1634/ж10/25-01-07-00, №1636/ж10/25-01-07-00, від 10.05.2024 №7809/ж10/25-01-07-00, №7810/ж10/25-01-07-00.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року у задоволенні значеного адміністративного позову відмовлено повністю.
Додатковою ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року відмовлено в ухваленні додаткового рішення.
Не погоджуючись із зазначеною додатковою ухвалою суду, позивач, через свого представника, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати додаткову ухвалу суду першої інстанції, та прийняти нове рішення, яким стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, які з`явилися у призначене судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, виходячи з наступного. 
Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України,  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як встановлено судом апеляційної інстанції та підтверджується матеріалами справи, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року у задоволенні значеного адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду позивач, через свого представника, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення  про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2025 року, за наслідками розгляду апеляційної скарги позивача, задоволено повністю апеляційну скаргу ТОВ ім. Шевченка, скасовано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року  та ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов ТОВ ім. Шевченка до ГУ ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області від 31.01.2024 №1634/ж10/25-01-07-00, №1636/ж10/25-01-07-00 та від 10.05.2024 №7809/ж10/25-01-07-00, №7810/ж10/25-01-07-00.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (ЄДРПОУ ВП 44094124) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (ЄДРПОУ 03796761) витрати пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги 51  231,93 грн. (п`ятдесят одна тисяча двісті тридцять одна грн. 93 коп.).
У свою чергу, судом першої інстанції постановлено додаткову ухвалу від 31.10.2024 року, якою відмовлено у задоволенні заяви ТОВ ім. Шевченка, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову по суті позовних вимог.
Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що під час постановлення додаткової ухвали, Чернігівським окружним адміністративним судом допущено описку, а саме: помилково зазначено «додаткова» ухвала, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 252 КАС України,   про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.
Щодо вимог позивача про стягнення на користь останнього витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Частиною 1 та 3  ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Положеннями ч. 1  ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до приписів ч. 3 вказаної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу та витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з положеннями ч.1  ст.139 КАС України  при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З матеріалів справи вбачається, що за наслідками розгляду апеляційної скарги позивача, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2025 року задоволено повністю апеляційну скаргу ТОВ ім. Шевченка, скасовано рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2024 року  та ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов ТОВ ім. Шевченка до ГУ ДПС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено повністю.
Відповідно, існують законні підстави для розгляду заяви ТОВ ім. Шевченка від 14.10.2024 про ухвалення додаткового рішення по даній справі в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до        ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У поданій заяві від 14.10.2024, представником позивача зазначено, що ТОВ ім. Шевченка понесено витрати за розгляд справи в суді першої інстанції  в загальному розмірі 35  000,00 грн. на професійну правничу допомогу (Т.2 а.с.68-70). 
За змістом частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з пунктами 6, 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України. 
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5    статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).
При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті першої Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Статтею 19 цього ж Закону визначено такі види адвокатської діяльності, як: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Отже, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо, а договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно із правовою позицією Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду, висловленої у постанові від 15 травня 2018 року по справі №821/1594/17, належним доказом для відшкодування витрат на правову допомогу є документи у яких конкретизовано справу, по якій таку допомогу надано.
Так, до заяви представником ТОВ ім. Шевченка Литвином А.М. про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу додано копії документів, які підтверджують надання правової допомоги, а саме: 
-          договору про надання правничої допомоги б/н від 01.04.2024;
-          додаткову угоду №1 від 09.01.2024 року про надання правої допомоги від 01.04.2024;
-          акт приймання-передачі наданих послуг правової допомоги б/н від 11.10.2024 року (Т.2 а.с.72-73).
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited» проти України», оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy), № 34884/97).
У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, колегією суддів враховується, що, відповідно до вимог ч. 6  ст. 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами може бути зменшено судом виключно за клопотанням іншої сторони.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 22.10.2024 року надійшло заперечення ГУ ДПС у Чернігівській області на заяву про стягнення витрат на правничу допомогу.
Поряд із цим, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання стягнення витрат на правничу допомогу, на суд покладено обов`язок із встановлення  підтвердження надання послуг  з професійної правничої допомоги та підтвердження факту понесення таких витрат.
Згідно з ч.ч.1-2  ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
У даному випадку, представником позивача Литвином А.М. частково доведено співмірність витрат ТОВ ім. Шевченка на правову допомогу, з огляду на що, вимоги позивача про відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу підлягають стягненню в розмірі 10000,00 грн., відповідно до ст. 134 КАС України.
Згідно п. 2 ч. 1  ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового рішення скасувати та частково задовольнити заяву ТОВ ім. Шевченка про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
Керуючись ст.ст. 240, 242, 252, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329  КАС України, Шостий апеляційний адміністративний суд, -      

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка - задовольнити.
Ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2024 року про відмову в ухваленні додаткового рішення - скасувати.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області (ЄДРПОУ ВП 44094124) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ім. Шевченка (ЄДРПОУ 03796761) витрати на професійну правничу допомогу 10  000,00 грн. (десять тисяч грн.).
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                            М.І. Кобаль

Судді:                                                                                     Н.П. Бужак

                                                                                                  О.М. Оксененко

Повний текст виготовлено 07.03.2025 року