ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

16 січня 2025 року 	м.Суми	

Справа №577/709/24 
Номер провадження 22-ц/816/197/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Філонової Ю. О. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» 
на заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 березня 2024 року у складі судді Галяна С.В., ухваленого в м. Конотоп Сумської області, 
в цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1  про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованості за кредитним договору в сумі 67033 грн 46 коп.
Свої вимоги мотивувало тим, що 23 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 23 вересня 2018 року. Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписавши анкету-заяву, відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вищевказаних документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови. На підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 100000 грн 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,2% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (38,4% річних), зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 6,4% на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом (76,8% річних). Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, в той час як відповідач взятих на себе зобов`язань по договору не виконав, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами не сплатив, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 07 листопада 2023 року становить 67033 грн 46 коп. і вказану суму просять стягнути з відповідача. 
Заочним рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 березня 2024 року позовні вимоги АТ «Універсал Банк» задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 23 вересня 2018 року в розмірі 10415 грн 27 коп. та 470 грн 48  коп. сплаченого судового збору, а всього 10885 грн 75 коп. 
В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, АТ «Універсал банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було досліджено механізму отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення споживача з умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицями розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. Наголошує на тому, що на момент підписання анкети-заяви від 23 вересня 2018 року відповідач був належним чином ознайомлений з умовами та правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, тарифами, таблицею розрахунку вартості кредиту, паспортом споживчого кредиту. До матеріалів справи долучено редакцію умов та правил обслуговування фізичних осіб в товаристві, що діяла саме станом на дату підписання анкети-заяви та відповідач не міг ознайомитися з будь-якими іншими правилами. Крім того, відповідач міг ознайомитися із умовами надання кредитних коштів, в тому числі із діючими тарифами, як на сайті банку, так і мобільному додатку. 
Вказує на те, що розмір заборгованості підтверджується наданим розрахунком заборгованості, з якого вбачається як періоди виникнення боргу, так і періоди виникнення боргу. Відповідачем не було надано відзиву на позовну заяву та не наведено власного розрахунку на спростування заявлених позовних вимог. Звертає увагу на те, що відповідач весь період активно користувався платіжною карткою та вносив кошти на погашення, що підтверджує визнання факту існування договірних зобов`язань перед банком. 
Зазначає, що відповідач додатково користувався послугою «Переведення витрат в розстрочку», що підтверджується долученими до апеляційної скарги заявами.
На переконання заявника апеляційної скарги, судом першої інстанції наведено неправильний розрахунок заборгованості за кредитом, що не відповідає наданому розрахунку та випискам по рахунку. 
Вказує на те, що укладений з відповідачем договорів про надання кредиту в електронній формі відповідає положенням Закону України «Про електронну комерцію», а відсутність підпису відповідача на паперовому екземплярі умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал банк», тарифів з картою Monobank, таблиці обчислення вартості кредиту та паспорті споживчого кредиту «Карта monobank» не свідчить про його не укладення. 
Відповідачем, у визначений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу подано не було. 
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами підписання відповідачем умов та правил надання банківських послуг, тарифів, таблиці обчислення вартості кредиту та паспорту споживчого кредиту, шляхом використання електронного цифрового підпису. У матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді зазначених умов та правил, паспорту споживчого кредиту та тарифів. 
Суд першої інстанції звертав увагу на те, що сума заборгованості була розрахована з урахуванням того, що суми, які вносилися відповідачем на картковий рахунок, зараховувалися банком у погашення заборгованості за процентами, нарахування яких не було погоджено сторонами. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступних обставин. 
Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 23 вересня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «Універсал банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, за умовами якої анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписанням анкети-заяви від 23 вересня 2018 року відповідач підтвердив, що він ознайомлений з вказаними документами та отримав їх примірники у мобільному додатку (т.1, а.с. 12).
Згідно наданого банком розрахунку заборгованості за договором станом на 07 листопада 2023 року заборгованість складає 67033 грн 46 коп., а саме загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) (т. 1, а.с. 18-21). 
Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України  за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює сторона яка кредитує (в даному випадку АТ «Універсал банк»).
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Таким чином, кредитний договір укладається в письмовій формі, у якому сторонами погоджується розмірі кредиту, розмір відсоткової ставки, порядок застосування неустойки за порушення грошового зобов`язання, порядок погашення заборгованості, та інші умови.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Додані ж банком до позову умови і правила надання банківських послуг, тарифи, таблиця обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, в яких визначені умови кредитування, не є складовою укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки не підписані відповідачем.
При цьому, відповідно до визначень, що містяться в ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» (на який посилається позивач в апеляційній скарзі): електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
За положеннями ст. 12 вказаного Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: 1) електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Проте, надані позивачем умови і правила надання банківських послуг, тарифи, таблиця обчислення вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту, не підписані відповідачем відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Доказів, протилежного, відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, банком надано не було.
При цьому, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вказані позивачем правила та умови кредитування не є складовою кредитного договору від 23 вересня 2018 року, укладеного шляхом підписання анкети-заяви.
Усупереч доводам апеляційної скарги, наданий розрахунок заборгованості за договором б/н від 23 вересня 2018 року не є належним та допустимим доказом існування у відповідача кредитної заборгованості у заявленому до стягнення розмірі, оскільки він не містить розрахунку заборгованості за весь період користування кредитними коштами, тобто з 24 вересня 2018 року. 
Також, з наданого розрахунку заборгованості вбачається, що нараховані банком відсотки були включені в заборгованість за тілом кредиту, на які в подальшому нараховувалися відсотки, що суперечить вимогам ст.ст. 1048, 1049 ЦК України.
Відповідно до ч.ч. 2-3 т. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Верховний Суд у постанові від 24 липня 2024 року у справі №646/857/18 виснував, що застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі та підтвердження їх відповідними доказами. Суд апеляційної інстанції має право досліджувати нові докази, якщо неподання таких доказів до суду першої інстанції зумовлене поважними причинами (поважність причин повинен довести заявник, який подає такі докази). Вказане положення закріплене законодавцем з метою забезпечення змагальності процесу в суді першої інстанції, де сторони повинні надати всі наявні в них докази, і недопущення зловживання стороною своїми правами.
Колегія суддів не вбачає підстав для прийняття долучених позивачем до апеляційної скарги копій виписок про рух коштів, довідки про встановлення та зміну кредитного ліміту, довідки про відкриття карткового рахунку та заяв клієнта, оскільки заявником апеляційної скарги не було наведено об`єктивних підстав, що унеможливлювали їх подання до суду першої інстанції. 
Таким чином, враховуючи те, що позивачем не доведено на доказах укладення між сторонами кредитного договору на зазначених позивачем умовах, зокрема щодо розміру нарахованих відсотків, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що стягненню з відповідача підлягає різниця між фактично використаними та повернутими відповідачем кредитними коштами. 
За встановлених обставин, доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.
Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дотримуючись принципу змагальності, на підставі наданих сторонами доказів, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.
Відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 367, 369, п.1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал банк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 07 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        В. І. Криворотенко 

                                                                                                   Ю. О. Філонова