ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2025 року 
м. Київ

справа № 420/16276/21
адміністративне провадження № К/990/36317/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:           Берназюка Я.О., Стародуба О.П.,
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року (головуючий суддя Єфіменко К.С.) та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року (головуючий суддя Осіпов Ю.В., судді: Косцова І.П., Скрипченко В.О.) у справі № 420/16276/21 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії ,

У С Т А Н О В И В:
І. РУХ СПРАВИ
07.09.2021 ОСОБА_2 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із позовом до ГУ ПФУ в Одеській області, в якому просив суд:
визнати протиправними дії відповідача щодо відмови йому в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 у відповідності до довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.01.2021 № ЮО101298, виданої станом на 05.03.2019, виходячи з 90% грошового забезпечення;
зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату йому пенсії з основним розміром 90% на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.01.2021 № ЮО101298, виданої станом на 05.03.2019 та здійснити виплату йому різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 05.03.2019 по день проведення перерахунку.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 позов ОСОБА_2 задоволено. 
Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо відмови позивачу в проведенні перерахунку та виплати пенсії з 01.04.2019 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.01.2021 за № ЮО101298, виданої станом на 05.03.2019 виходячи з 90% грошового забезпечення. 
Зобов`язано ГУ ПФУ в Одеській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії позивачу з основним розміром 90% на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.01.2021 за № ЮО101298, виданої станом на 05.03.2019, та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 05.03.2019 по день проведення перерахунку. Стягнуто на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в розмірі - 908 грн.
Вказане судове рішення набрало законної сили - 10.12.2021.
14.07.2023 ОСОБА_1 було подано до суду першої інстанції заяву про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні з виконання судового рішення у справі № 420/16276/21, у зв`язку зі смертю стягувача (позивача) - ОСОБА_2 .
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження залишено без задоволення.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року залишено без змін.
Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, у якій просила Суд скасувати оскаржувані ухвалу та постанову, ухвалити нову постанову, якою задовольнити заяву про заміну сторони у виконавчому провадженні.

IІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Верховного Суду від 05.12.2023 відкрито касаційне провадження у справі.
Ухвалою Верховного Суду від 23.01.2025 справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

ІІІ. ДОВОДИ ЗАЯВИ ПРО ЗАМІНУ СТЯГУВАЧА У ВИКОНАВЧОМУ ПРОВАДЖЕННІ 
Звертаючись до суду першої інстанції з заявою, ОСОБА_1 просила замінити стягувача - ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з виконання судового рішення у справі № 420/16276/21 його правонаступником - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 .
В обґрунтування свого клопотання зазначала, що заявник ОСОБА_1 відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на момент смерті свого чоловіка вона проживала разом з ним та була зареєстрована за однією адресою з померлим. 
13.06.2023 на підставі заяви ОСОБА_1 було внесено відомості до Спадкового реєстру за № 70778992, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі.
Під час життя ОСОБА_2 , ГУ ПФУ в Одеській області рішення Одеського окружного адміністративного суду від 09.11.2021 року виконано в повному обсязі не було.
Невиконання рішення суду також підтверджується інформацією з листа ГУ ПФУ в Одеській області від 27.06.2023, згідно із якою доплати за період з 01.04.2019 по 31.03.2022 з урахуванням фактично виплачених сум склала 104819,66 гривень та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. Виплата нарахованої доплати пенсії на підставі рішення суду по справі                           № 420/16276/21 за період з 01.04.2019 по 31.03.2022 у сумі 104819,66 гривень підлягала виплаті ОСОБА_2 після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду з Державного бюджету України. Станом на дату смерті ОСОБА_2 , тобто на 20.03.2023, зазначена заборгованість пенсії не виплачена.
ОСОБА_1 зазначає, що відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на момент смерті свого чоловіка вона проживала разом з ним та була зареєстрована за однією адресою з померлим.
З огляду на зазначене вважає, що вона набула право на отримання суми пенсії, нарахованих ОСОБА_2 на виконання рішення суду, проте не виплачених за життя.

IV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
09.11.2021 Одеським окружним адміністративним судом було прийнято рішення у справі № 420/16276/21 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, яким позовні вимоги задоволено, зокрема: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 з основним розміром 90% на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1                   № ЮО101298 від 05.01.2021, виданої станом на 05.03.2019, та здійснити виплату різниці між максимально нарахованим та фактично виплаченим розміром з 05.03.2019 по день проведення перерахунку.
Згідно із актовим записом № 1968 у свідоцтві про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 уклав шлюб з ОСОБА_1 17.08.1974.
За інформацією зі свідоцтва про смерть НОМЕР_3 , ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
ОСОБА_1 проживала разом з чоловіком по день його смерті за адресою:              АДРЕСА_1 , що підтверджується інформацією з довідки № 14, виданої головою ОСББ «Іділія» - ОСОБА_3 ).

V. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ
Відмовляючи у задоволенні заяви, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що спірні правовідносини не допускають правонаступництва.
Судами попередніх інстанцій наголошено, що спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України від 09.04.1992               № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі також Закон № 2262-ХІІ).

VІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА ВІДЗИВУ
В обґрунтування вимог касаційної скарги ОСОБА_1 зазначено, що суди попередніх інстанцій неправомірно тлумачать частину першу статті 379 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) та частину першу статті 61 Закону № 2262-ХІІ і не беруть до уваги положення норм, передбачених частиною першою статті 91 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення».
Скаржниця покликається на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі № 420/1284/21, якою задоволено її заяву про заміну сторони виконавчого провадження за подібних правовідносин.
Водночас покликається на постанови Верховного Суду від 15.03.2023 у справі       № 2а/2508/7209/2011, від 16.03.2020 у справі № 673/544/19, від 05.08.2020 у справі № 673/393/19 та ухвалу Верховного суду від 23.05.2023 у справі № 420/5042/22.
У відзиві на касаційну скаргу відповідач зазначає, що вимоги скаржниці є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Просить відмовити у задоволенні касаційної скарги.

VІІ. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Верховний Суд перевірив доводи касаційної скарги, правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та дійшов таких висновків.
Згідно із частиною другою статті 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Юрисдикцію, повноваження адміністративних судів та порядок здійснення судочинства в адміністративних справах визначає КАС України, відповідно до частин другої та третьої статті 14 якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Виконання судового рішення як завершальна стадія судового провадження є невід`ємним елементом права на судовий захист.
Відповідно до статті 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.
Згідно із частиною першою статті 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. 
Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина четверта статті 379 КАС України).
Таким чином, процесуальним правонаступництвом є заміна сторони або третьої особи іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірних правовідносин, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки сторони або третьої особи.
Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ.
Відповідно до частини першої статті 61 означеного Закону, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.
Частинами другою та третьою статті 61 Закону № 2262-ХІІ передбачено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну.
Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Порядок подання відповідною особою заяви про виплату недоодержаної пенсії, її форма, а також перелік необхідних документів визначені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).
Відповідно до приписів пункту 3 розділу І Порядку № 3-1 заява про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера (додаток 4 до цього Порядку), подається заявником до органу, що призначає пенсію.
Згідно з пунктом 9 розділу ІІ Порядку № 3-1 до заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера додаються такі документи:
1) свідоцтво про смерть пенсіонера;
2) документи, що підтверджують належність членів сім`ї до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника;
3) документи, що засвідчують родинні відносини з померлим пенсіонером, та відомості про проживання з пенсіонером на день його смерті (у разі неможливості надати такі документи факт проживання з пенсіонером встановлюється у судовому порядку) (для виплати членам сім`ї, що не належать до осіб, які забезпечуються пенсією в разі втрати годувальника).
Колегія суддів наголошує, що зміст статті 61 Закону № 2262-ХІІ узгоджується із положеннями Цивільного кодексу України.
Згідно зі статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом.
Статтею 1227 Цивільного кодексу України, своєю чергою, визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Водночас Закон № 2262-ХІІ визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю. Такий підхід до врегулювання цих правовідносин має соціальне спрямування через закріплення спеціального порядку переходу права на отримання зазначених сум до певного кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або є членами сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад та у спеціально визначений законом порядок. Зокрема, відповідно до частини третьої статті 61 Закону № 2262-ХІІ зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.
Лише у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими.
Колегія суддів звертає увагу, що вимоги зобов`язального характеру, заявлені позивачем у цій справі, нерозривно пов`язані з особою спадкодавця і не допускають правонаступництва, а тому заміна сторони у виконавчому провадженні, у цьому випадку, не є належним способом захисту прав заявника.
Водночас відмова пенсійного органу у виплаті ОСОБА_1 таких сум може бути підставою для звернення останньої до суду із позовом за захистом своїх прав.
Аналогічна правова позиція сформульована Верховним Судом, зокрема, у постановах від 16.05.2023 у справі № 420/288/21, від 01.05.2023 у справі                         № 520/926/21, від 27.09.2023 у справі № 420/16546/21, від 21.11.2023 у справі              № 420/25799/21, від 30.01.2024 у справі № 420/8604/21, від 15.02.2024 у справі            № 560/14067/21, від 17.07.2024 у справі № 420/24770/21 та від 20.08.2024 у справі № 280/10447/21 і колегія суддів у справі, що розглядається, не вбачає підстав відступати від такої.
З огляду на вищенаведені висновки, враховуючи відповідне законодавче регулювання та судову практику, що склалася при вирішенні спірних правовідносин аналогічного характеру, а також приймаючи до уваги необхідність дотримання критерію ефективності у правовідносинах щодо захисту осіб, що наділені правом отримання нарахованих, але неодержаних за життя пенсіонера сум пенсії, вказане процесуальне питання не може бути вирішене за правилами статей 52, 376 КАС України, тобто з використанням інституту процесуального правонаступництва або заміни сторони у виконавчому провадженні.
Колегія суддів критично оцінює покликання скаржниці на правові висновки Верховного Суду, сформовані у постановах від 15.03.2023 у справі                                    № 2а/2508/7209/2011, від 16.03.2020 у справі № 673/544/19, від 05.08.2020 у справі № 673/393/19, оскільки спірні правовідносини, в межах яких подано заяву про заміну сторони виконавчого провадження, виникли за обставин, які не є подібними.
За змістом частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на зазначене, колегія суддів не приймає до уваги покликання скаржниці на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 24 липня 2023 року у справі № 420/1284/21 та ухвалу Верховного суду від 23 травня 2023 року у справі № 420/5042/22.
Отже, доводи скаржниці не знайшли свого підтвердження під час розгляду цієї справи, тому касаційна скарга задоволенню не підлягає.
Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
За такого правого регулювання, рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими і не підлягають скасуванню, оскільки суди всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності з нормами матеріального права та з дотриманням норм процесуального права.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 27 липня 2023 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 19 вересня 2023 року у справі № 420/16276/21 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду:                                        С. М. Чиркін
                                                                      Я.О. Берназюк
                                                                      О.П. Стародуб