ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/7027/24                                                Головуючий 1 інстанції: Пілюгіна О.М.
Провадження №33/818/402/25                        Доповідач: Шабельніков С.К.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

       19 березня 2025 року                                                                м. Харків

Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., 
при секретарі Вакула Н.С., 
за участю: особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 та його захисника Сокиркіної М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2024 року відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

       Постановою Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2024 року  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави суму судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок.

       Постановою встановлено, що ОСОБА_1 07 липня 2024 року о 17:10 за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Рогань, вул. Зарічна, 44, керував транспортним засобом ВАЗ21113, д.р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя; відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Drager Alcotest 6820 та в медичному закладі КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер».

       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду першої інстанції скасувати, а адміністративне провадження закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Відеозапис, наданий до справи, не містить пропозиції поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння та відмову від цього. Звертає увагу на те, що судом першої інстанції не були допитані свідки, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, а його клопотання про виклик та допит зазначених свідків залишено без задоволення. Вказує, що адміністративне правопорушення не вчиняв, не перебував в стані алкогольного сп`яніння під час керування автомобілем, оскільки приймає ліки для лікування гаймориту, а також від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся та зазначених в протоколі ознак алкогольного сп`яніння не мав. Крім того, в переліку додатків до протоколу про адміністративне правопорушення направлення до КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» не зазначено, що свідчить про те, що воно складено пізніше. Зазначає, що його не було відсторонено від керування транспортним засобом та тимчасово затримано транспортний засіб, склавши про це відповідний акт. Також, йому не були роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити пропущений строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, посилаючись на те, що повний текст постанови ним отримано 16 грудня 2024 року, у зв`язку з чим не мав можливості у строк, передбачений чинним законодавством, подати апеляційну скаргу. 
Твердження апелянта щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження матеріалами справи не спростовуються, а тому, дотримуючись конституційних гарантій забезпечення кожній особі доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення (ст.129 ч.1 п. 8 Конституції України), строк на подачу апеляційної скарги підлягає поновленню.
За таких обставин, з метою належного дотримання конституційних засад забезпечення доступу до правосуддя та права на оскарження судового рішення, - відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 та його захисника Сокиркіну М.С., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
       Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд при розгляді справи відносно ОСОБА_1 дотримався всіх вказаних вимог закону.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, внаслідок порушення ним вимог п.2.5 Правил дорожнього руху. 
Так, згідно з п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
За змістом п. 2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, диспозиція якої передбачає відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, з системного аналізу вищезазначених норм вбачається, що проходження в установленому порядку огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, за наявності того підстав, є обов`язком водія, а не його правом. 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується наявними у справі доказами, а саме: відомостями протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №786362 від 07 липня 2024 року, в якому зазначено про те, що 07 липня 2024 року о 17 годині 10 хвилин в Харківській області, Харківський район, с. Рогань, вул. Зарічна, 44, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом ВАЗ21113, номерний знак НОМЕР_2 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, почервоніння обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер, алкотест 6820 та в закладі охорони здоров`я КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків (арк.1)
ОСОБА_1 був ознайомлений із відомостями цього протоколу, про що свідчить його власноручний підпис у цьому протоколі в графах: «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи»; «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані – правильні)»; «Тимчасово вилучені документи»; «Тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом отримав», «Пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності», де ОСОБА_1 зазначив, що «пояснення на окремому аркуші».
З письмових пояснень ОСОБА_1 від 07 липня 2024 року вбачається, що він 07 липня 2024 року приблизно 3 годину тому випив 200 гр пива, після чого сів за кермо автомобіля ВАЗ 2111 НОМЕР_1 та поїхав до магазину за хлібом. У с.Рогань, вул. Зарічна, 44 був зупинений працівниками поліції, які запропонували йому на місці зупинки пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору або проїхати до лікарні для проходження відповідного медичного огляду, від чого він відмовився у присутності 2 свідків. Пояснення були написані власноруч. (арк.5).
Будь-яких заперечень щодо відомостей, які зазначені в протоколі, або зауважень щодо незаконних дій працівників поліції, ОСОБА_1 не зазначив ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в інших документах, доданих працівниками поліції до цього протоколу.
Більш того, у судовому засіданні в суді апеляційної інстанції від 19 березня 2025 року ОСОБА_1 підтвердив, що він особисто надавав ці письмові пояснення працівникам поліції під час події.
Крім того, в матеріалах справи також містяться письмові пояснення свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з яких вбачається, що 07 липня 2024 року вони були зупинені працівниками поліції, в якості свідків, де в їх присутності громадянин ОСОБА_1 відмовився від продуття алкотестера Драгер на місці зупинки, а також прослідувати до найближчого медичного закладу на факт встановлення алкогольного сп`яніння (арк. 3, 4)
Відповідно до засвідченої копії роздруківки постанови серії ББА №108333 від 07 липня 2024 року  ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч.1 ст.126 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 гривень (а.с. 2).
У матеріалах справи також наявний відеозапис події від 07 липня 2024 року за участю ОСОБА_1 (арк.10). 
Зокрема, з відомостей цього відеозапису вбачається, що автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_1 , на вимогу працівників поліції, зупиняється біля узбіччя дороги та з-за керма якого вийшов водій. Працівники поліції представились та запропонували надати їм посвідчення водія. Водієм виявився ОСОБА_1 . Працівник поліції запитав у водія, чи вживав він сьогодні алкоголь, на що останній відповів, що «випив пивка». Працівник поліції запропонував надати ОСОБА_1 посвідчення водія та реєстраційний документ на автомобіль. Однак, ОСОБА_1 повідомив, що його посвідчення водія залишилось вдома. Крім того, працівник поліції у присутності двох свідків, запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер, а також у відповідному медичному закладі, на що водій відмовився. У цей час свідки назвали свої прізвища та підтвердили, що все чули.
Зазначений відеозапис відтворює обставини події, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, хід спілкування водія з працівниками поліції з моменту зупинки автомобіля, виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння, вимогу працівника поліції на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, а також відмову водія від проходження зазначеного огляду в присутності двох свідків. 
Згідно відеозапису події, вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 не було об`єктивних підстав для не проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що, у свою чергу, свідчить про умисне бажання уникнути встановленої Законом відповідальності за скоєне.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що саме відмова від вимоги поліцейського пройти в установленому порядку огляду на стан сп`яніння, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору Драгер, так і в медичному закладі, є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, незалежно від того, чи був водій в стані алкогольного сп`яніння чи ні.
Апеляційний суд бере до уваги, що протокол про адміністративне правопорушення та інші процесуальні документи складені уповноваженою державою особою. Оспорюючи зміст протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 не звертався із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва з метою ініціювання службової перевірки або притягнення до дисциплінарної відповідальності посадових осіб, якими були складені відповідні процесуальні документи у цій справі. 
Більш того, матеріали справи не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 подавав заяву в порядку, передбаченому чинним КПК України, до правоохоронних органів щодо фальсифікації цих матеріалів справи або про перевищення працівниками поліції своїх повноважень при виконанні ними своїх службових обов`язків при складанні адміністративного матеріалу відносно нього за ч.1 ст.130 КУпАП.
Також стороною захисту не надано відомостей про те, що він звертався до суду в порядку КАС України щодо оскарження дій або бездіяльності працівників патрульної поліції.
Цих відомостей не надано суду і під час апеляційного розгляду.
Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг з боку ОСОБА_1 щодо дій працівників поліції під час проведення ними огляду останнього на стан алкогольного сп`яніння, а також складення ними протоколу, апеляційний суд дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в письмових доказах, що долучені до матеріалів справи, відповідають дійсності та заслуговують на увагу.
Доводи апеляційної скарги про не роз`яснення ОСОБА_1 працівниками поліції його прав та обов`язків є необґрунтованими та спростовуються сукупністю відомостей, що є в матеріалах справи.
Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, який складений уповноваженою на те особою – поліцейським СРПП відділення поліції №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, старшим сержантом поліції Ширно С.В., з дотриманням вимог ст.254 КУпАП, заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст.256 КУпАП, та підписаний ним.
ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердив, що йому роз`яснені права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. 
Суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу та свідчить про відповідальність за його зміст, що вочевидь спростовує доводи апелянта в цій частині.
Доводи ОСОБА_1 про те, що суд першої інстанції не допитав свідків, які були залучені під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, не приймає до уваги, оскільки з відеозапису, який долучений до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, чітко зафіксовано, як свідки називають свої прізвище, ім`я по батькові, та підтверджують, що чули відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і у відповідному медичному закладі. При цьому слід зазначити, що показання свідків самі по собі не є обов`язковими для суду та так само, як і будь-які інші докази у справі оцінюються судом за його внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, що судом першої інстанції й було зроблено.
Крім того, ці свідки були безпосередніми очевидцями події відмови ОСОБА_1 від проходження огляду, тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що їх письмові пояснення відповідають дійсності та можуть бути доказом у справі, відповідно до ст.251 КУпАП, у зв`язку з чим клопотання ОСОБА_4 про допит свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не підлягає задоволенню.
Більш того, належить врахувати, що свідок ОСОБА_5 вже був допитаний судом першої інстанції, а тому не має необхідності в його повторному допиті, оскільки захисник ОСОБА_4 не надала обґрунтування необхідності його повторного допиту.
Доводи апеляційної скарги про долучення до матеріалів справи направлення особи на проходження обстеження щодо стану сп`яніння, яке не зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення, є безпідставними з огляду на наступне.
Так, огляд особи на стан сп`яніння проводиться відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 09 листопада 2015 року, а також Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМ України №1103 від 17 грудня 2008 року (зі змінами), згідно яких, якщо водій погодився на проведення огляду він направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
Форма направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, наведена в додатку 1 до цієї Інструкції (п. 8 розділу ІІ Інструкції від 09.11.2015 року). 
З метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (п. 9 розділу ІІ Інструкції від 09 листопада 2015 року та п. 7 Порядку від 17.12.2008 року). 
Зміст висновку щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння повідомляється оглянутій особі в присутності поліцейського, який її доставив, про що робиться запис у вищезазначеному висновку, перший примірник якого видається під підпис поліцейському (п.п. 17, 20 розділу ІІІ Інструкції від 09.11.2015 року, п. 13 Порядку від 17.12.2008 року).
 Отже, за змістом вищенаведених норм, направлення водія транспортного засобу на огляд з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння складається працівником поліції для лікаря, як підстава проведення цим лікарем огляду особи, і відповідно таке направлення залишається у лікаря, а в разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу – має бути долучено до матеріалів адміністративного провадження. 
Таким чином, наявність в матеріалах справи направлення на огляд водія на стан алкогольного сп`яніння та не зазначення його у додатках до протоколу про адміністративне правопорушення, не впливає на кваліфікацію ОСОБА_1 правопорушення, оскільки наявність такого направлення має правове значення для лікаря медичної установи, який у цьому випадку повинен провести медичний огляд.
Враховуючи, що ОСОБА_1 взагалі відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору, так і в медичному закладі, тому складання та долучення до матеріалів справи направлення безумовно є недоцільним.
Твердження ОСОБА_1 про те, що він фактично не мав ознак алкогольного сп`яніння, а, відтак, ці ознаки не могли бути встановлені співробітниками поліції, що на його думку свідчить про безпідставність висунутої вимоги про проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки особиста суб`єктивна оцінка водієм свого стану не звільняє його як від обов`язку виконати вимогу поліцейського щодо проходження огляду на стан сп`яніння, передбачену п. 2.5 Правил дорожнього руху, так від адміністративної відповідальності за невиконання такої вимоги.
Щодо не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів ст. 267 КУпАП адміністративне затримання, особистий огляд, огляд речей і вилучення речей та документів, у тому числі посвідчення водія, тимчасове затримання транспортного засобу, відсторонення водіїв від керування транспортними засобами, морськими, річковими, малими, спортивними суднами або водними мотоциклами та огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, може бути оскаржено заінтересованою особою у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) відносно органу (посадової особи), який застосував ці заходи, або до суду.
Разом з цим, належить зазначити, що перелік підстав для оскарження, визначений ст.267 КУпАП, не є вичерпним. 
Однак, матеріали справи не містять даних про те, що сторона захисту зверталась до вищестоящого органу чи посадової особи, або до суду адміністративної юрисдикції в порядку КАС України, у зв`язку із порушенням працівниками поліції вимог Закону України “Про Національну поліцію”.
Разом з тим, порушення працівниками поліції вимог чинного законодавства, на які посилається ОСОБА_1 , а саме про те, що працівники поліції не відсторонили від керування транспортним засобом не спростовує його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Крім того, у матеріалах справи міститься довідка поліцейського СРПП ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області Бабак О., згідно якої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримав посвідчення водія серії НОМЕР_3 від 16 липня 2002 (арк.7), що свідчить про позитивне складення ним іспиту на знання вимог Правил дорожнього руху, а тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що останній знає правила дорожнього руху, в тому числі п. 2.5. 
Апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 свідомо ігнорував Правила дорожнього руху, що також свідчить про умисний характер вчиненого правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновку суду першої інстанції не спростовують, оскільки є необґрунтованими, спростовуються матеріалами справи та оцінюються судом як такий спосіб захисту, що має на меті безпідставне уникнення від відповідальності за вчинене правопорушення.
Отже, сукупність досліджених судом доказів поза розумним сумнівом свідчить про те, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
Таким чином, обґрунтування вимог апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції законодавства при винесенні постанови, яке полягало у не з`ясуванні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не знайшло свого підтвердження при апеляційному перегляді. 
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху та вірно притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому посилання сторони захисту на незаконність та необґрунтованість постанови суду першої інстанції є безпідставною.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.

У зв`язку з викладеним, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.
Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_1 задовольнити, поновивши процесуальний строк на апеляційне оскарження постанови судді Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2024 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2024 року у справі про притягнення  ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя                                                                        С.К. Шабельніков