ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8229/24 Справа № 205/3181/24 	  	Головуючий у першій інстанції: Приходченко О. С. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 грудня 2024 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Городничої В.С., Петешенкової М.Ю., 
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, – 

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2024 року ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 31 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» і відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №102282, відповідно до умов якого позикодавець надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 13334 грн, з яких 10000,50 грн. перераховано на картковий рахунок позичальника, 3333,50 грн. шляхом погашення заборгованості за комісією, строком на 126 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит у строк по 06 березня 2023 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 286% річних та комісію у розмірі 25% від суми кредиту одноразово. 28 червня 2023 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» і позивачем було укладено договір факторингу №28/06/2023-01, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив, а ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло право вимоги за договором про споживчий кредит №102282 від 31 жовтня 2022 року. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, чим порушив умови договору, тому станом на 18 березня 2024 року розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитними зобов`язаннями становить 22474,35 грн, з яких 13334,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 8339,35 грн. – заборгованість за відсотками по кредиту, 801,00 грн. – заборгованість за комісією. Тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь вказану заборгованість у загальному розмірі 22474,35 грн. 
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» заборгованість за договором про споживчий кредит №102282 від 31 жовтня 2022 року у розмірі 22474,35 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13334,00 грн, заборгованості за відсотками по кредиту у розмірі 8339,35 та заборгованості за комісією у розмірі 801,00 грн, а також судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422,40 грн, а всього 24896,75 грн. 
Додатковим рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2024 року у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» про стягнення витрат на правничу допомогу відмовлено. Документи, подані 12 червня 2024 року, а саме акт виконаних робіт від 12 квітня 2024 року, рахунок №1 від 12 квітня 2024 року та платіжну інструкцію №1200 від 12 червня 2024 року, залишено без розгляду. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 163-168). 
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України, в редакції, що діяла на час відкриття апеляційного провадження, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За положеннями вказаної вище норми у редакції Закону №3831-IX від 19.06.2024, що діє на час розгляду справи, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. 
Крім того, пунктом другим Розділу II “Прикінцеві положення” Закону України “Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах” від 19 червня 2024 року №3831-IX, який набрав чинності 19.07.2024, установлено, що позовні заяви і апеляційні скарги, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 22474,35 грн, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 31 жовтня 2022 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» (позикодавець) і відповідачем було укладено договір про споживчий кредит №102282, відповідно до умов якого позикодавець надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 13334,00 грн, з яких 10000,50 грн. перераховано на картковий рахунок позичальника, згідно платіжної інструкції від 31.10.2022 №CRD_406402 (а.с. 12), 3333,50 грн. шляхом погашення заборгованості за комісією, строком на 126 днів, а відповідач зобов`язався повернути кредит у строк по 06 березня 2023 року та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 286 % річних та комісію у розмірі 25 % від суми кредиту одноразово (а.с. 6-8).
28 червня 2023 року між ТОВ «ФК «Кредіплюс» і позивачем було укладено договір факторингу № 28/06/2023-01, відповідно до умов якого первісний кредитор відступив, а ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло право вимоги за договором про споживчий кредит №102282 від 31 жовтня 2022 року, що підтверджується копією цього договору, копією Реєстру боржників (додатку №1 до цього договору) та копією платіжної інструкції №265 від 03.07.2023 (а.с. 19, 24-27, 31). 
У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору №102282 від 31 жовтня 2022 року, станом на 18.03.2024 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 22474,35 грн, з яких 13334,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 8339,35 грн. – заборгованість за відсотками по кредиту, 801,00 грн. – заборгованість за комісією (а.с. 18). 
ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» направило відповідачу письмове повідомлення №629/201050286 від 11 вересня 2023 року (а.с. 21) про відступлення прав вимоги за договором про споживчий кредит №102282 від 31 жовтня 2022 року та направлено досудову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором (а.с. 20). 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. 
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши укладення кредитного договору №102282 від 31 жовтня 2022 року та отримання відповідачем кредитних коштів; приймаючи до уваги неналежне виконання позичальником умов вказаного договору та наявність, у зв`язку з цим, заборгованості, яка ним не спростована, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» за вказаним договором заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13334,00 грн, заборгованості за відсотками по кредиту у розмірі 8339,35 грн та заборгованості за комісією у розмірі 801,00 грн, що всього становить 22474,35 грн. 
Посилання апелянта на те, що фактично за умовами кредитного договору №102282 від 31 жовтня 2022 року на картковий рахунок відповідача зараховано лише 10000,50 грн, не є підставою для відмови у позові, адже це відповідає погодженим сторонами умовам цього договору. 
Так, у пункті 2.2.1 договору №102282 від 31 жовтня 2022 року погоджено, зокрема, що сума кредиту становить 13334,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 10000,50 грн на № рахунку/картки позичальника № НОМЕР_1 , у національній валюті; у розмірі 3333,50 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п. 2.5 індивідуальної частини. 
За положеннями пункту 2.5 кредитного договору №102282 від 31 жовтня 2022 року, комісія за надання кредиту складає 3333,50 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника, або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1 цієї індивідуальної частини. Розмір комісії за надання кредиту не може бути змінено. 
Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. 
Доказів оспорювання вказаних вище пунктів кредитного договору щодо встановлення та обов`язку сплати одноразової комісії за надання кредиту в сумі 3333,50 грн відповідачем не представлено, клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи. 
Крім того, до місцевого суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що брав кредит 31.10.2022 на суму 13334,00 грн на потреби свого бізнесу (піцерії), тобто визнає факт укладення кредитного договору №102282 від 31 жовтня 2022 року та отримання кредитних коштів за його умовами. 
Безпідставними є обґрунтування апеляційної скарги про недоведеність позивачем видачі кредитних коштів, адже разом з позовною заявою надано копію платіжної інструкції від 31.10.2022 №CRD_406402 про перерахування ТОВ «ФК «Кредіплюс» на користь ОСОБА_1 10000,50 грн з призначенням платежу - надання фінансового кредиту згідно кредитного договору від 31.10.2022 (а.с. 12). 
Як зазначалось вище, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. 
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цсі 5. 
Тому факт неповідомлення відповідача про відступлення права вимоги до нового кредитора не звільняє від обов`язку сплати заборгованості. Доказів часткової чи повної сплати заборгованості первісному кредитору - ТОВ «ФК «Кредіплюс», чи новому кредитору - ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» суду не надано. 
Доводи апелянта про неналежно складений розрахунок заборгованості позивачем є неконкретизованими, не наведено які саме суми нарахованої заборгованості не відповідають умовам договору №102282 від 31 жовтня 2022 року. Відповідачем також не представлено контррозрахунку, клопотання про призначення відповідної судової економічної експертизи - не заявлено. 
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 
Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 
Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2024 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 
Повний текст судового рішення складений 25 грудня 2024 року.

Головуючий                                                                Т.П. Красвітна
Судді                                                                        В.С. Городнича
                                                                               М.Ю. Петешенкова