Справа № 741/2000/24 	Головуючий у 1 інстанції Ляшко Р. С. 	
Провадження № 33/4823/97/25 	  	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП         	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2025 року 	місто Чернігів	

Чернігівський апеляційний суд в складі:

Головуючого - судді  Салая Г.А.,
захисника – Царенка А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Чернігові апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , на постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2024 року, 

                                      У С Т А Н О В И В:
        
Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дев`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 153 гривні;
притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік;
Відповідно до ст. 36 КУпАП накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави 605 грн 60 коп судового збору.

Місцевим судом установлено, що  16 вересня 2024 року о 18 год 00 хв у с. Лихачів Ніжинського району по вул. Центральній біля буд. 115 гр. ОСОБА_1 керував самохідним транспортним засобом «CHANGEABLE R180BN», б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або медичного огляду у Носівській міській лікарні відмовився, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор поліцейського м505. Від керування транспортним засобом відсторонений. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 ПДР. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
16 вересня 2024 року о 18 год 00 хв у с. Лихачів по вул. Центральна, буд. 115 водій гр. ОСОБА_1 керував самохідним транспортним засобом «CHANGEABLE R180BN», б/н, не виконав вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольору, та увімкненням спеціального звукового сигналу, чим порушив п. 2.4 ПДР. Відповідальність передбачена ч. 1 ст. 122-2 КУпАП.
          
Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, та скасувати її.
Зазначає, що судом порушено його право на захист, оскільки справу було розглянуто за його відсутності та його захисника, про результат розгляду справи  та про наявність постанови дізнався 26.12.2024 з додатку “ДІЯ”. Вважає, що докази по справі не підтверджують його вину,  оскільки він не відмовлявся від проходження огляду. Вказує, що він виявляв бажання пройти огляд в лікарні, проте поліцейські проігнорували його вимогу та наполягали на проходженні огляду на місці, змушуючи його продувати прилад “Драгер”, в результаті чого він не зміг продути прилад. Зазначає, що відеозаписом не підтверджено факт складання стосовно нього направлення на проходження огляду, а також Акту огляду.

У засіданні апеляційного суду захисник підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити з викладених  в ній підстав.

ОСОБА_1 у засідання апеляційного суду не з`явився, судом був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду. 
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Вказане положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи. яка притягується до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 
          
Дослідивши апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.    
У відповідності до ст. 283 КУпАП, постанова про адміністративне правопорушення повинна містити, окрім усього, опис обставин, встановлених під час розгляду справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Слід зазначити, що пункт 1.3 ПДР зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
У разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Відповідно до статті 266 КУпАП огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під дією препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції є заходом забезпечення провадження у справах про адміністративні правопорушення, який здійснюється в порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Відповідно до п. 7 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 1452/735 від 09.11.2015 року у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я. 
З контексту п. 7 розділу 1 Інструкції вбачається наявне право водія відмовитися від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або ж не погодитися з результатом огляду. Такі дії водія мають потягти за собою обов`язок поліцейського направити особу на огляд до закладу охорони здоров`я.

Так, відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення  серії ЕПР1 №130762, ЕПР1 № 130786 від 16.09.2024 ОСОБА_1 власноруч їх підписав  (а.с. 2,8).
Згідно направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 16.09.2023 о 19:30 год  у результаті огляду, проведеного поліцейським, у ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, огляд не проводився. (а.с. 3).
Згідно Акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів у ОСОБА_1 виявлені ознаки, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, від огляду на стан сп`яніння відмовився,власноруч його підписав. (а.с. 4).
Відповідно до розписки  ОСОБА_2 від 16.09.2024, останній зобов`язався доставити самохідний транспортний засіб  б/н, до місця проживання  ОСОБА_1   (а.с. 5). 

Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозапис з нагрудної відеокамери (відеореєстратора) інспектора патрульної поліції.
Із відеозапису вбачається, що рухаючись на самохідному транспортному засобі  «CHANGEABLE R180BN», б/н, ОСОБА_1 не виконав законну вимогу поліцейських про зупинку транспортного засобу. Після його зупинки поліцейський повідомляє причину зупинки, а саме рух транспортного засобу без номерних знаків. Під час спілкування з водієм поліцейський повідомляє, що від нього відчутний запах алкоголю та пропонує пройти огляд на місці за допомогою приладу “Драгер” або пройти медичний огляд у Носівській міській лікарні, на що водій відмовився. Потім погодився пройти огляд за допомогою приладу «Драгер», йому було роз`яснено правила продуття приладу, однак неодноразово не зміг його продути. Видно, як ОСОБА_1 зухвало поводив себе по відношенню до поліцейського, який перебував при виконанні своїх службових обов`язків, виражався нецензурними словами. Поліцейський повідомляє водію ОСОБА_1 про складання протоколів про адміністративні правопорушення за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, а також адміністративного матеріалу. Водія відсторонено від керування транспортним засобом. Водія ознайомлено зі змістом протоколів, він підписав адміністративні матеріали на камеру. Будь-яких заяв чи претензій водій не виказував.

Отже, апеляційний суд визнає даний відеозапис достатнім для того, щоб разом з протоколом про адміністративне правопорушення зробити висновок про те, що в діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме, зафіксовано факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.

Твердження апелянта про те, що він виявляв бажання пройти огляд в лікарні, проте поліцейські проігнорували його вимогу та наполягали на проходженні огляду на місці, змушуючи його продувати прилад “Драгер”, в результаті чого він не зміг продути прилад. не є слушними, та в повному обсязі спростовуються відеозаписом. Аналізуючи відеозапис, як доказ, апеляційний суд звертає увагу на те, що у водія ОСОБА_1 після належного роз`яснення поліцейським порядку проходження огляду та можливих наслідків такого огляду, був вибір або пройти огляд у встановленому законом порядку, якщо він вважав, що не має ознак сп`яніння, або відмовитися від проходження огляду.
Отже, волевиявлення ОСОБА_1 на відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у передбаченому законом порядку було добровільним та усвідомленим. Більш того, керування транспортним засобом у стані сп`яніння ОСОБА_1 не інкримінується, а відмова водія, який має ознаки сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку є самостійним складом правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення, передбачений ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07 листопада 2015 року № 1395.          
Твердження в скарзі про те, що його огляд на стан сп`яніння був проведений з порушенням апеляційним судом визнається упередженим і до уваги не приймається. 

Що стосується доводів про безпідставність  розгляду судом  справи за його відсутністю та його захисника, то такі не є слушними.
Як вбачається з матеріалів справи, 04 грудня 2024 року був присутній захисник Царенко А.А, який заявляв клопотання та наголошував на закритті провадження у справі стосовно ОСОБА_1 .. 
У судове засідання 12 грудня 2024 року захисник не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив провадження у справі щодо ОСОБА_1 закрити у зв`язку з відсутністю події складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки останній не відмовлявся від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується відеозаписом. Також просив розглядати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та захисника. (а.с. 51).
За таких обставин, апеляційний суд доходить висновку, що у суду І інстанції були підстави для розгляду справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Це рішення судом належним чином мотивоване. 
Будь-яких суттєвих порушень та зволікань з призначенням судових засідань, з огляду на судове навантаження, суд апеляційної інстанції не вбачає. Як і порушень прав особи на захист, оскільки ОСОБА_1 завчасно  повідомлявся про розгляд справи. 
При цьому судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Пономарьов проти України», сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. 
Крім того, враховується, що право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, бути присутнім під час розгляду справи в суді, було поновлене апеляційним судом. 
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 та були підставою для її скасування або зміни, апелянтом не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Апеляційний суд наголошує, що судочинство в Україні проводиться на засадах змагальності, що передбачає самостійне обстоювання кожною стороною  своїх прав та інтересів. Усі доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, нічим не підтверджені, є голослівними  і тому апеляційним судом відхиляються.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов безсумнівного висновку, що місцевий суд розглянув справу із дотриманням вимог ст. ст. 245, 280 КУпАП, з`ясував усі фактичні обставини вчиненого правопорушення, обґрунтував свої висновки наявними по справі доказами, які були перевірені на їх належність і допустимість та оцінив їх із дотриманням вимог ст. ст. 251, 252 КУпАП, дійшовши правильного та обґрунтованого висновку щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 1 ст. 122-2 КУпАП. 

Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладене судом з додержанням вимог статті 33 КУпАП, з врахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини та в межах санкції частини статті за дане правопорушення. 
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін. 
З метою доступу до правосуддя вважаю за необхідне поновити  строк ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Носівського районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2024 року. 

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Поновити  строк ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови Носівського районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2024 року. 
Залишити без задоволення апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , а постанову Носівського районного суду Чернігівської області від 12 грудня 2024 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно є остаточною і оскарженню не підлягає.   

Суддя	Г. А. Салай