ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 р.	Справа № 552/8378/24	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Чалого І.С. ,  Ральченка І.М. ,
за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на рішення Київського районного суду м. Полтави від 28.01.2025, головуючий суддя І інстанції: Самсонова О.А., повний текст складено 28.01.25 по справі № 552/8378/24
          за позовом       ОСОБА_1  
          до      Департаменту патрульної поліції Національної поліції України                
          про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом, в якому просить скасувати постанову ЕНА №3512654 від 20.11.2024 року інспектора Управління патрульної поліції в Полтавській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі. 
Рішенням Київського районного суду м. Полтава задоволено позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА №3512654, винесену 20 листопада 2024 року інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Воликом Максимом Володимировичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст.122 КУпАП закрито.
 Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення Київського районного суду м. Полтава від 28.01.2025 у справі № 552/8378/24 та ухвалите нове рішення, яким відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що позивач в межах населеного пункту с. Підгорівка на автодорозі М-22 «Полтава- Олександрія» рухався 73 км/ч, що перевищує встановлені правилами дорожнього руху обмеження. Факт вчинення правопорушення підтверджується фото та відеоматеріалами.
Позивач своїм правом, передбаченим ст. ст. 300, 304 КАС України не скористався та не подав відзив на апеляційну скаргу.
Сторони про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, з урахуванням особливостей, визначених ст. 268 КАС України.
Судом оприлюднено на веб-порталі судової влади України відповідну ухвалу про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.
Крім того,  вказана категорія справ відповідно до вимог ст. 286 КАС України розглядається в скорочені строки.
Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено, що 20 листопада 2024 року інспектором роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в м. Кременчук УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції Воликом Максимом Володимировичем складено постанову серії ЕНА №3512654 від 20.11.2024 у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 .
Згідно даної постанови на позивача накладено стягнення у вигляд штрафу в сумі 340,00 грн. за те, що останній  20.11.2024 близько 09 год. 54 хв. на автодорозі М-22 Полтава-Олександрія (73 км.) керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 215 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався у населеному пункті зі швидкістю 73 км./год. при дозволеній швидкості 50 км./год. Швидкість руху транспортного засобу вимірювалась лазерним приладом TRUcam ТС008455, чим порушив пункт 12.4. Правил дорожнього руху.
Не погодившись із правомірністю постанови, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними доказами наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову, виходячи з наступного.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР ).
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Пунктом 1 ст. 247 КУпАП встановлено, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до ч. 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Таким чином, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.
Згідно статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як перевiрка документiв особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технiчних приладiв i технiчних засобiв, що мають функцiї фото- i кiнозйомки, вiдеозапису, засобiв фото- i кiнозйомки, вiдеозапису.
Відповідно до ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Положення зазначеного Закону надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення.
Відповідно до ст.283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
З оскаржуваної постанови серії ЕНА №3512654 від 20 листопада 2024 року вбачається, що до неї додається фото та відеозапис з приладу TRUcam ТС008455 та відеозапис з боді-камери 476495.
На підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем надано докази адміністративного правопорушення, а саме фотознімок здійснений приладом TRUcam ТС008455, на якому зафіксовано що автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 215 CDI, номерний знак НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 73 км/год при максимально дозволеній швидкості 50 км/год, та диск DVD+R, на якому містяться наступні відео та фотоматеріали: 1. 20.11.2024, ч. 1 ст. 122, Скуригін (Волик), 2. 1732096453_74200_1120_095413 3.  1732096453_74200_1120_095413_F00732 4. д.з 5.49 5.76 (1) 5. д.з 5.49 5.76 (2) 6. д.з 5.49 5.76 (3).
Надані відповідачем відеозаписи на оптичному диску підпадають під визначення електронного доказу, встановленого ст.99 КАС України.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.99 КАС України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).
Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути визначено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".
Отже, копії зазначених доказів мають бути засвідчені електронним цифровим підписом або мають бути надані суду в оригіналі, що також передбачає наявність на них, серед іншого - ознаки цифрового підпису автора.
Як встановлено колегію суддів, шляхом огляду оптичного диску відповідача, що швидкість автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 215 CDI, номерний знак НОМЕР_1 вимірювалась приладом TRUcam ТС008455.
З відеозапису 1732096453_74200_1120_095413 на 00:00:01 вбачається, що 20.11.2024 о 09:54:13 на дистанції 597 м. приладом TRUcam ТС008455 вимірювалась швидкість транспортного засобу, що наближається, а саме Mercedes-Benz Sprinter 215 CDI. Швидкість транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 215 CDI, номерний знак НОМЕР_1 становить 75 км/г. Інших транспортних засобів в момент фіксації позначки місця прицілу по смузі руху транспортних засобів, що наближаються, не було.
Вказане спростовує висновок суду першої інстанції, що з відео не вбачається яким саме приладом воно зроблено – TRUcam чи іншим, що на відео відсутня фіксація на транспортному засобі швидкість якого вимірювалась, а також відсутнє зазначення того чи вимірювалась швидкість транспортного засобу, що наближається  чи того, що віддаляється.
Також, з фотознімку приладу TRUcam ТС008455, вбачається, що  20.11.2024 о 09:54:13 на ділянці дороги М-22 Полтава-Олександрія с. Підгорівка 73 км встановлено швидкість транспортного засобу Mercedes-Benz Sprinter 215 CDI, номерний знак НОМЕР_1 , 75 км/г ( с похибкою + - 2 км/год). Фото знімок містить географічні координати (49° 11' 04.02'' N, 33° 48' 36.01'' Е), визначені приладом  TRUcam ТС008455 на момент фіксації правопорушення транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 215 CDI, номерний знак НОМЕР_1 .
Висновок суду першої інстанції про те, що фотознімок не є беззаперечним доказом через відмінність географічних координат з місцем притягнення позивача до відповідальності є безпідставним, оскільки з фотозмімку з приладу  TRUcam ТС008455 вбачається момент фіксації правопорушення позивача під час керування транспортним засобом Mercedes-Benz Sprinter 215 CDI, а з відеозапису з боді-камери 476495 вбачається місце розгляду справи про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. 
Враховуючи дистанцію 597 м. від момент фіксації правопорушення позивача на прилад TRUcam ТС008455 до особи ( інспектора поліції), на форменому одязі, якої закріплено боді-камеру 476495, з якої в подальшому вбачається розгляд справи про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, то дані координат можуть не співпадати, однак вони не спростовують факт вчинення ОСОБА_1 порушення правил дорожнього руху, а саме перевищення швидкості в межах населеного пункту.
Позивач не заперечує, що в момент фіксації швидкості саме він здійснював керування вказаним у постанові транспортним засобом.
Як встановлено вище, колегія суддів зазначає, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, зафіксований відповідачем на лазерний вимірювач швидкості TRUcam ТС008455 на ділянці дороги М-22 Полтава-Олександрія с. Підгорівка 73 км.
Таким чином, колегія суддів уважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено факт фіксації швидкості транспортного засобу, який наближається.
Також, колегія суддів зазначає, що лазерний вимірювач швидкості TruCAM LTI 20/20, зареєстрований в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ197-12, затверджений сертифікатом, виданим Міністерством економічного розвитку і торгівлі України 29.08.2012 року.
Всі прилади, що використовуються працівниками патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05.04.2012 № 437 і становить 1 рік.
В подальшому наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362 внесені зміни до Державного реєстру засобів вимірювальної техніки, а саме: згідно з п. 1 виключені з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки певні типи засобів вимірювальної техніки, внесені до нього за відповідними номерами, зокрема У3197-12.
Однак, засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки.
Так, відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/31367, , виданого ДП «Укрметртестстандарт» 08.08.2024 з терміном дії до 08.08.2025, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів «TruCam LTI 20/20 № ТС008425» відповідає вимогам технічної документації на вимірювач.
Отже, прилад TruCam LTI 20/20 № ТС008425 пройшов повірку у встановленому законом порядку, за результатами якої було визнано його відповідність вимогам технічного регламенту, а відтак, є дозволеним до використання на території України.
Крім того, листом Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 03.09.2021 року 22-38/42 роз`яснено, що лазерний вимірювач TruCAM відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань.
Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM LTI 20/20 також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів у автоматичному режимі.
Алгоритми обробки вимірювальної інформації забезпечують отримання результатів вимірювань швидкості руху транспортних засобів у межах максимально допустимої похибки, як в ручному, так і в автоматичному режимі + - 2 км/год в діапазоні від 2 до 200 ком/год, + - 1% в діапазоні від 201 до 320 км/год.
Отже, при здійсненні працівниками поліції контролю режиму швидкості руху за допомогою вимірювача TruCAM LTI 20/20 експлуатаційні характеристики дозволяють проводити вимірювання шляхом утримування пристрою в руках. Таким чином, твердження позивача, що використання лазерного вимірювача ТruCAM в ручному режимі впливає на точність вимірювання швидкості руху ТЗ спростовується дослідженими доказами по справі.
При цьому, максимальна похибка, у тому числі і при такому способі тримання пристрою, становитиме максимум + - 2 км/год.
Враховуючи, що зафіксоване перевищення дозволеної швидкості руху позивачем становить 23 км/год., що перевищує визначений рівень похибки та не могло бути обумовлене нею, суд вважає безпідставними посилання позивача в позові на некоректне вимірювання працівниками поліції швидкості руху транспортного засобу, що здійснене із застосуванням пристрою, що не був закріплений стаціонарно.
Таким чином, колегія приходить до висновку, що відповідачем доведено правомірність своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності. В той час, позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки сама її незгода із встановленим правопорушенням не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що надані відповідачем матеріали фотофіксації, зроблені за допомогою приладу TruCAM LTI 20/20 № ТС008455 не доводять факту вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху.
За таких обставин, враховуючи, що факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП підтверджується належними та допустимими доказами, колегія суддів зазначає про відсутність підстав щодо скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Інші доводи і заперечення сторін на висновки суду апеляційної інстанції не впливають.
Як зазначено в п.58 рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Із врахуванням такого підходу Європейського суду з прав людини до оцінки аргументів сторін, суд апеляційної  інстанції  вважає, що ключові аргументи апеляційної  скарги отримали достатню оцінку.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Переглянувши рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що при його прийнятті судом першої інстанції  неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи,  що привело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу   задовольнити.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 28.01.2025 по справі № 552/8378/24  скасувати.
Прийняте нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.С. Чалий    І.М. Ральченко