УХВАЛА
 
25 лютого 2025 року
м. Київ
 
справа № 2-7/1993
провадження № 61-15728св24
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Тітова М. Ю., 
розглянув при попередньому розгляді справи у порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на частину будинку та встановлення порядку користування майном, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року у складі колегії суддів:                          Корніюк А. П., П`єнти І. В., Талалай О. І.,
ВСТАНОВИВ:
22 січня 1993 року Полонський районний суд Хмельницької області рішенням у справі № 2-7/1993 задовольнив позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на частину жилого будинку і розділ його. Визнав частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, що видане 12 грудня 1989 року на ім`я ОСОБА_2 . Полонською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2244 на 21/100 жилого будинку з надвірними спорудами. Визнав право власності на спадкове майно за законом, яке складається із житлового будинку і надвірних споруд в розмірі 5,25/100,    що знаходиться в АДРЕСА_1 за                      ОСОБА_1 і виділив їй у власність кімнату 2-5 пл.10,8 кв. м, коридор 2-6 пл. 9,5 кв. м, 5,25 коридору 2-1 пл. 1,43 кв. м, коридор 2-2 пл. 4,6 кв. м,                    веранди П пл. 0,75 кв. м, 5,25 прибудови пл. 1,49 кв. м, підвал б-б пл. 8,6 кв. м. Виділив ОСОБА_2 у власність 15,75/100, що складається із кухні 2-3 пл. 10,7 кв. м, кімнати 2-4 пл. 16,7 кв. м, 15,7 коридору 4,27 кв. м, 15,75 веранди П пл. 2,25 кв. м, 15,75 прибудови «а» пл. 4,48 кв. м, підвал «б» пл. 6,1 кв. м. Частину коридору, веранди П і прибудову залишив в загальному користуванні. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за долю, що перевищує її долю 5 296 крб. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати 6 139 крб. Витрати на переобладнання на ізольовані частини поклав на позивачку.
06 травня 2024 року ОСОБА_3 , яка не брала участі у цій справі, подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду, у якій, зокрема просила поновити строк на апеляційне оскарження.
24 жовтня 2024 рокуХмельницький апеляційний суд постановив ухвалу, якою залишив без задоволення клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 22 січня 1993 року та відмовив ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження за її апеляційною скаргою на рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 22 січня 1993 року у цивільній справі № 2-7/1993.
20 листопада 2024 року    ОСОБА_3 через засоби поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року.
 
Статтею 388 ЦПК України передбачено, що судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 14 січня 2025 року відкрито касаційне провадження за поданою касаційною скаргою та витребувано матеріали цивільної справи.
 
27 січня 2025 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки матеріалів справи.
Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.
Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.
З урахуванням категорії та складності справи, з огляду на положення частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, справа підлягає розгляду в складі п`яти суддів.
Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на частину будинку та встановлення порядку користування майном, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 24 жовтня                    2024 року призначити до розгляду в складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.
Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                  Є. В. Коротенко
 
                                                                                                          А. Ю. Зайцев
 
   М. Ю. Тітов