У х в а л а
13 березня 2025 року
м. Київ
Справа № 755/17790/23
Провадження № 61-1566ск25
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А. ознайомився з касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник)
на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 серпня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 4 грудня 2024 року 
у справі за позовом скаржника до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - відповідач) за участю Відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - третя особа) як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про поновлення на попередній посаді, скасування наказу, зобов`язання призначити посадовий оклад, відшкодувати моральну шкоду та
в с т а н о в и в:
1.           6 лютого 2025 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати зазначені судові рішення та скерувати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
2.           За змістом абзацу першого частини першої статті 185 і частини другої статті 393 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє ухвалу про залишення цієї скарги без руху.
3.           Оскільки касаційна скарга не відповідає низці вимог ЦПК України, її слід залишити без руху.
(1) Щодо строку на касаційне оскарження
4.           Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 ЦПК України).
4.1.       Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними (частина перша статті 127 ЦПК України).
4.2.       Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).
4.3.       До касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності (пункт 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України).
4.4.       Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу (частина третя статті 390 ЦПК України).
4.5.       4 грудня 2024 року апеляційний суд прийняв оскаржену постанову, повний текст якої склав 5 грудня 2024 року. Скаржник подав касаційну скаргу 6 лютого 2025 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження. До касаційної скарги додав заяву про поновлення строку на касаційне оскарження. Обґрунтував тим, що його представник отримав повний текст оскарженої постанови лише 6 січня 2025 року. Для підтвердження надав копію розписки від 6 січня 2025 року. Однак, у Верховного Суду відсутні дані, що апеляційний суд не вручив копію оскарженої постанови скаржнику або його представнику у день виготовлення її повного тексту, не надіслав їм цю постанову раніше, ніж 6 січня 2025 року (поштою чи до електронного кабінету), а вони її не отримали (відповідна інформація може бути у матеріалах справи, яких у Верховного Суду немає, а також в електронному кабінеті представника скаржника). Крім того, якщо скаржник чи його представник не отримали копію оскарженої постанови раніше, ніж 6 січня 2025 року, то останнім днем строку на касаційне оскарження була середа 5 лютого 2025 року.
4.6.       З огляду на вказане скаржник має додатково обґрунтувати поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження та необхідності його поновлення, надавши відповідну інформацію з документальним підтвердженням (наприклад, копії з матеріалів справи чи відповідь апеляційного суду на запит).
(2) Щодо підстав касаційного оскарження
5.           За змістом пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). Скаржник такі підстави не конкретизував.
5.1.       Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
(1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абзац другий пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України);
(2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України);
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абзац третій пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України).
(3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України);
(4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
5.2.       За змістом наведених приписів, особа, яка подає касаційну скаргу на рішення суду першої інстанції після його перегляду апеляційним судом та/або на постанову апеляційного суду, має у касаційній скарзі достатньо чітко вказати одну чи більше підстав касаційного оскарження (із зазначених вище чотирьох), а також обґрунтувати таку підставу (такі підстави).
6.           Скаржник у касаційній скарзі зацитував частину другу статті 389 ЦПК України, однак чітко не зазначив з яких підстав оскаржує судові рішення. Згадав у тексті постанову Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» та постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2024 року у справі № 646/857/18. Обґрунтування зв`язку цих документів з будь-якою із підстав касаційного оскарження немає. З огляду на це скаржник повинен конкретизувати підстави касаційного оскарження судових рішень.
(3) Щодо сплати судового збору
7.           До касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону (пункт 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України). Скаржник відповідний документ суду не надав.
7.1.       Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 133 ЦПК України).
7.2.       Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
7.3.       За подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору встановлюється у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми (підпункт 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).
7.4.       За змістом підпунктів 1 і 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий мінімум згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року становив 2 684,00 грн.
7.5.       У листопаді 2023 року скаржник звернувся до суду з позовом, у якому просив: (1) поновити його на посаді начальника відділу теплоенергетичного нагляду управління теплоенергетичного нагляду - старшого державного інспектора з енергетичного нагляду третьої особи з 1 грудня 2021 року, (2) скасувати наказ відповідача від 30 листопада 2021 року № 1707-к, (3) зобов`язати відповідача призначити посадовий оклад у розмірі 38 860,00 грн відповідно до додатку 6 таблиця 1 Колективного договору ДП «НАЕК «Укренерго» на 2018 - 2019 роки (зі змінами та доповненнями), з урахуванням стажу роботи на підприємстві/компанії з 2 вересня 1991 року відповідно до коефіцієнта начальника служби (відділу) 5,8 і розміру мінімальної заробітної плати на 2023 рік; (4) зобов`язати відповідача провести перерахування заробітної плати, матеріальної допомоги на оздоровлення, листків непрацездатності, інших виплат з 1 грудня 2021 року до дати ухвалення рішення, (5) стягнути з відповідача 770 000,00 грн відшкодування моральної шкоди. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог. Апеляційний суд залишив це рішення без змін. Скаржник оскаржив судові рішення в цілому, тобто щодо чотирьох вимог немайнового характеру й однієї вимоги майнового характеру.
7.6.       Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі (пункт 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»).
7.7.       За подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (абзаци перший та другий частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір»).
7.8.       З огляду на вказане за подання касаційної скарги скаржник мав би сплатити: ((2 684,00 грн х 0,4 х 3 вимоги немайнового характеру) + (770 000,00 грн х 1 % за майнову вимогу)) х 200 % = 21 841,60 грн судового збору. 
Реквізити для оплати: (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку отримувача: UA288999980313151207000026007; код класифікації доходів бюджету: 22030102; найменування платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055); призначення платежу: *;101;2344113235; судовий збір, за скаргою ОСОБА_1 , Верховний Суд (Касаційний цивільний суд), справа № 755/17790/23).
7.9.       Скаржник має надати суду відповідний документ про сплату судового збору у зазначеному розмірі, а також копію цього документа для інших учасників справи (пункти 1 і 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України).
(4) Щодо строку на усунення недоліків касаційної скарги
8.           В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (речення перше абзацу першого частини другої статті 185 ЦПК України). Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК України).
9.           Для усунення недоліків, вказаних у цій ухвалі, Верховний Суд встановлює десятиденний строк із дня її вручення скаржнику. У разі невиконання у встановлений строк вимог ухвали Верховний Суд вважатиме касаційну скаргу неподаною та поверне її скаржнику.
Керуючись статтями 185, 260, 261, 392, 393 ЦПК України,
у х в а л и в :
1. Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 21 серпня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 4 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» за участю Відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про поновлення на попередній посаді, скасування наказу, зобов`язання призначити посадовий оклад і відшкодувати моральну шкоду.
2. Встановити для усунення недоліків касаційної скарги десятиденний строк із дня вручення цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя 	 	Д. А. Гудима