ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/6707/24  Номер провадження 22-ц/814/1070/25	Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л.  Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2025 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,
суддів Кузнєцової О.Ю., Панченка О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання, 

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст клопотання про зупинення провадження 
27 листопада 2024 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник – адвокат Горбенко П.В., звернувся до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. 
Клопотання мотивовано тим, що ОСОБА_2 є військовослужбовцем та перебуває на військовій службі у Збройних Силах України і не має можливості бути присутнім під час розгляду справи, але має бажання особисто приймати участь у розгляді справи у судових засіданнях та надати свої заперечення, пояснення щодо заявлених позовних вимог. 
Враховуючи, що відповідач перебуває на військовій службі, на думку особи, яка подала клопотання, існують обставини, які, відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, унеможливлюють продовження розгляду справи та, наявність яких, є обов`язковою підставою для зупинення провадження у справі. 
До клопотання про зупинення провадження у справі відповідач надав, зокрема: копію витягу із особової справи, копію довідки із військової частини, копію наказу командира військової частини. 
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2024 року зупинено провадження у цій справі на час перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України. 
Ухвала суду мотивована тим, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України є підставою для зупинення провадження у справі. 
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2024 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Позиції учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що у даній справі немає підстав для зупинення провадження у справі. 
Позивач посилається на відсутність доказів безпосереднього виконання відповідачем бойових завдань і перебування у зоні бойових дій. 
Крім того, ОСОБА_1 вважає, що суд не врахував норми міжнародного права в частині забезпечення прав дитини. 
Щодо відзиву на апеляційну скаргу
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.
Щодо розгляду справи без виклику сторін
Згідно частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Предметом перегляду є ухвала про зупинення провадження у справі, яка відповідно до пункту 14 частини першої статті 353 ЦПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи, що оскаржувана ухвала зазначена в частині другій статті 369 ЦПК України, то справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Встановлені обставини
Із матеріалів справи вбачається, що у вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , у якому просила стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на дитину (особу) відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дати подання позову і до закінчення навчання, але не пізніше досягнення донькою 23-річного віку. 
Також позивач просила допустити негайне виконання рішення суду на підставі частини першої статті 430 ЦПК України в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 01 жовтня 2024 року відкрито провадження у даній справі; справу призначено до розгляду по суті на 08 год 40 хв 27 листопада 2024 року в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про час, дату та місце судового засідання. 
Як уже зазначалося, 27 листопада 2024 року до суду надійшло клопотання від ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник – адвокат Горбенко П.В., про зупинення провадження у справі, а ухвалою суду першої інстанції від 27 листопада 2024 року провадження у справі зупинено на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України. 
Позиція суду апеляційної інстанції
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
За приписами пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Як зазначено у пункті 2 частини першої статті 253 ЦПК України  провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 строком на 30 діб.
Згідно з пунктом другим цього Указу військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування наказано запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Надалі строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та продовжений до цього часу.
Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб, визначені нормами Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII (далі - Закон № 389-VIII).
Відповідно до статті 1 Закону № 389-VIII воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Статтею 16 Закону № 389-VIII визначено, що за рішенням Ради національної безпеки і оборони України, введеним у дію в установленому порядку Указом Президента України, утворені відповідно до законів України військові формування залучаються разом із правоохоронними органами до вирішення завдань, пов`язаних із запровадженням і здійсненням заходів правового режиму воєнного стану, згідно з їх призначенням та специфікою діяльності.
Згідно частиною першою статті 1 Закону України «Про Збройні Сили України» від 06 грудня 1991 року № 1934-XII (далі - Закон № 1934-XII) Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Структура Збройних Сил України визначена статтею 3 Закону № 1934-XII, відповідно до частини третьої якої Збройні Сили України організаційно складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону № 1934-XII особовий склад Збройних Сил України складається з військовослужбовців і працівників Збройних Сил України.
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, із послідуючими змінами та доповненнями (далі - Положення).
Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу (постанова Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 466/8799/22).
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Із доданих до клопотання доказів, а саме: виписки з особової справи, довідки військової частини, у якій вказано, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в військовій частині (номер військової частини вказано) із 14 жовтня 2023 року, вбачається, що відповідач на час зупинення провадження у справі перебував у складі Збройних Сил України. 
Докази, які б спростовували надані документи позивачкою та її представником не надано. 
Отже, встановивши, що відповідач перебуває у складі Збройних Сил України, на підставі наданих до клопотання доказів, суд першої інстанції правильно зупинив провадження у справі, згідно пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, який зобов`язує суд, за наявності обставин, визначених у цьому пункті, зупинити провадження у справі, а доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для зупинення провадження у справі не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді справи.
При цьому, слід звернути увагу, що вищевказана позиція узгоджується із правовими висновками, які висловлені Верховним Судом у постановах від 29 лютого 2024 року по справі № 149/9/23, від 05 червня 2024 року по справі 317/3364/21, від 17 липня 2024 року по справі 439/1518/23, від 05 грудня 2024 року по справі 285/7724/23.
Посилання в апеляційній скарзі на необхідність врахування норм міжнародного права щодо інтересів дитини не дає підстави для задоволення апеляційної скарги, оскільки зупинення провадження у справі носить тимчасовий характер, вимога заявлена про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, а тому, враховуючи баланс інтересів сторін, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про законність ухвали суду першої інстанції. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, який постановив правильну ухвалу, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2024 року - без змін. 
Щодо судових витрат
За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат та відсутні підстави для розподілу судових витрати за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 27 листопада 2024 року – залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 20 лютого 2025 року.

Головуючий                                                        В.П. Пікуль
Судді                                                                 О.Ю. Кузнєцова

О.О. Панченко