ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 лютого 2025 року
м. Київ
справа № 675/307/23
провадження № 51-2221км24
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої                                                   ОСОБА_1 
суддів                                                             ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю:
секретаря судового засідання              ОСОБА_4 
захисника
(у режимі відеоконференції)                  ОСОБА_5 
прокурора                                                    ОСОБА_6 
розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу захисника  ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 20 березня 2024 року в кримінальному провадженні стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велетенське Білозерського району Херсонської області, жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені обставини
За вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 січня 2024 року, залишеним без змін 20 березня 2024 року Хмельницьким апеляційним судом, ОСОБА_7 було засуджено за ч. 2 ст. 309 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік. 
Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.
Суд визнав ОСОБА_7 винуватим у незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту у великих розмірах за обставин, детально викладених у вироку.
Як установив суд, ОСОБА_7 придбав і зберігав за місцем свого проживання у    АДРЕСА_1 для особистого вживання наркотичний засіб - канабіс загальною вагою 512,104 г, який 1 січня 2023 року під час обшуку вилучили працівники поліції.  
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді. Суть аргументів зводиться до того, що згаданий суд не перевірив і не спростував викладених у скарзі ОСОБА_7 доводів про незаконність вироку, в основу котрого покладено фактичні дані, здобуті за результатами обшуку, проведеного без додержання статей 234, 237 КПК, ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», статей 264, 265 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП). На думку захисника, протокол обшуку є недопустимим доказом насамперед черезте, що виявлення та вилучення наркотичних речовин відбулося до внесення відомостей у Єдиний реєстр досудових розслідувань (далі - ЄРДР), без відповідного процесуального документування і забезпечення збереження речових доказів. Оскільки суд апеляційної інстанції не зважив на допущені порушення, не усунув їх і не закрив кримінального провадження, скаржник вважає, що для правильної юридичної оцінки обставин необхідний новий апеляційний розгляд.
Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду. Клопотань про його відкладення не  надходило.  
Позиції інших учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції захисник підтримав касаційну скаргу; прокурор заперечив обґрунтованість вимог сторони захисту.
 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до статей 370, 419 КПК ухвала апеляційного суду повинна бути законною, обґрунтованою і вмотивованою; у ній має бути зазначено мотиви, з яких суд виходив при постановленні рішення, а також положення закону, яким він керувався; при залишенні апеляційної скарги без задоволення зазначаються підстави, на яких її було визнано необґрунтованою.
Суд касаційної інстанції, керуючись ст. 433 КПК, перевіривши правильність застосування апеляційним судом норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин, дійшов висновку, що при постановленні оспорюваної ухвали істотних порушень вимог закону допущено не було.
Так, переглядаючи у змагальній процедурі за скаргою обвинуваченого оспорюваний вирок, апеляційний суд установив, що висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, ґрунтується на зібраних у справі й безпосередньо досліджених доказах, оцінених відповідно до ст. 94 КПК. 
Усупереч твердженням у касаційній скарзі апеляційний суд, спростовуючи доводи сторони захисту про необґрунтованість засудження ОСОБА_7 , у своєму рішенні навів і проаналізував конкретні докази, покладені в основу обвинувального вироку, зокрема: показання свідків  ОСОБА_8 ,ОСОБА_9 ,  ОСОБА_10 ;фактичні дані, що містяться на диску з відеозаписом із нагрудної камери свідка ОСОБА_8 , у протоколі обшуку від 1 січня 2023 року з відеозаписом до нього, а також представлені в справі експертні дослідження від 10 та 11 січня 2023 року, зміст яких детально викладений у вироку.
Не залишилися без оцінки й відповіді суду доводи апеляційної скарги про сумнівність установленої кількості та вмісту вилучених пакетів із речовиною через проведення правоохоронцями двічі обшуку, не упакування первинно вилученої суміші й перебування її певний час за межами домоволодіння. Спростовуючи таке, апеляційний суд послався на відомості, зафіксовані на диску відеозапису з бодікамери свідка ОСОБА_8 , які він підтвердив у суді першої інстанції. За отриманими даними свідок виїжджав на місце події за викликом ОСОБА_11 (батька засудженого), де останній продемонстрував наркотичні засоби, а надалі прибула слідчо-оперативна група і проведено обшук. Також апеляційний суд слушно зважив на показання свідків - понятих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , котрі зазначали, що ОСОБА_11 перед входом у господарство видав відро з належними його сину пакетами з рослинною речовиною, а потім у будинку було виявлено один пакет та згорток із такою ж речовиною; поліцейські постійно перебували в полі зору свідків, вилучене  було поміщено до сейф-пакетів, при цьому засуджений ОСОБА_7 підтвердив належність йому всієї рослинної суміші. 
За матеріалами справи, протокол обшуку оформлений відповідно до ст. 104 КПК, підписаний усіма його учасниками і не містить жодних зауважень чи заперечень. 
Були предметом дослідження суду апеляційної інстанції і доводи сторони захисту про проведення обшуку до внесення слідчим відомостей у ЄРДР. Згаданий суд установив, що відповідні матеріали зареєстровані в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» за № 9 о 16:12 1 січня 2023 року. Згідно з витягом з ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення були внесені в указану дату о 16:26:50, натомість обшук, як убачається з протоколу, був проведений у період із 17:03 до 17:41 цього ж дня. Розрив у часі між відеофіксацією з нагрудної камери працівника поліції, який прибув на виклик про домашнє насильство, та відеозаписом протоколу обшуку пояснюється необхідністю залучення понятих і спеціалістів.
Таким чином, апеляційний суд з`ясував, що істотних порушень вимог ст. 234 КПК, які регламентують порядок обшуку, допущено не було, а протилежні твердження в касаційній скарзі не можна визнати прийнятними.
Щодо посилань захисника на порушення ст. 237 КПК, яка стосується огляду, положень Закону України «Про Національну поліцію» та норм КУпАП, то вони не  корелюються з юридичною ситуацією в цій конкретній справі. 
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, у поданій апеляційній скарзі сторона захисту, не заперечуючи фактів придбання й зберігання засудженим наркотичного засобу, ставила під сумнів його розмір, що впливав на кваліфікацію діяння.
Наведена позиція захисту також була предметом перевірки під час апеляційного перегляду.
Спираючись на висновки судових експертиз наркотичних засобів від 10 та 11 січня 2023 року, за якими загальна вага вилученого канабісу - 512,104 г, апеляційний суд виснував, що таке становить великий розмір.
У силу ст. 84 КПК окреслені показання, документи та висновки експертів є джерелами доказів.
Отже, переконавшись у тому, що місцевий суд упродовж слідства виконав вимоги ст. 91 КПК і правильно встановив фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції відповідно до цих обставин обґрунтовано погодився з кваліфікацією діяння за ч. 2 ст. 309 КК. З огляду на доведеність обвинувачення та відсутність порушень при формуванні доказів, суд апеляційної інстанції дійшов переконання про законність обвинувального вироку та відсутність правових підстав для закриття кримінального провадження.
Крім того, суд розглянув й інші, у тому числі про суворість покарання, доводи ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, які за суттю подібні викладеним у касаційній скарзі, і вмотивовано з посиланням на дані в матеріалах кримінального провадження та норми права, відхилив. Протилежні твердження захисника є непереконливими, не викликають сумнівів у законності оспорюваної ухвали та їх не можна вважати достатніми для скасування вказаного рішення.
Ухвала апеляційного суду не суперечить вимогам статей 370, 419 КПК.
Істотних порушень норм права, які були би безумовними підставами для скасування оскарженої ухвали і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції, про що йдеться в касаційній скарзі, при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції не встановлено. 
Тому подану касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення. 
Керуючись статтями 433, 436, 440-442 КПК, колегія суддів
ухвалила:
Ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 20 березня 2024 року стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника  ОСОБА_5 - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: 

ОСОБА_1                                             ОСОБА_2                                         ОСОБА_3