ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 лютого 2025 року 	м. Дніпро	справа № 280/7385/24	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач),  суддів:  Юрко І.В., Чабаненко С.В.,  секретар судового засіданні Личката Н.О., за участі представника позивача Шулякової М.В., представника відповідача Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Кравченка О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26.11.2024 року в адміністративній справі №280/7385/24 (головуючий суддя першої інстанції  Прасов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

                                                          В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 16.05.2024р. за №767 в частині накладення на капітана поліції ОСОБА_1 (0091154), старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати Наказ Головного управління Національної поліції в Запорізькій області від 10.06.2024р. за №423о/с, з урахуванням змін, внесених наказом від 08.07.2024р. за №480о/с в частині звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 (0091154), старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області;
- поновити капітана поліції ОСОБА_1 (0091154) на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області з 08.07.2024р.;
- стягнути з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь капітана поліції ОСОБА_1 (0091154) грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 08.07.2024р. по день винесення рішення у цій справі;  
- відповідно до ст.371 КАС України рішення суду в частині поновлення капітана поліції ОСОБА_1 (0091154) на посаді старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області з 08.07.2024 року та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допустити до негайного виконання.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та прийняти постанову про задоволення позову з підстав, зазначених в позові.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є не обґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт вказує, що судом першої інстанції неправильно встановлено обставини у справі, оскільки висновок про наявність в діях позивача вчинку, який слугував підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення  був зроблений за результатами службового розслідування проведеного за фактом невжиття позивачем під час розслідування ним кримінального провадження №12024082050000695 від 07.04.2024 року за частиною першою статті 286 КК України заходів щодо уникнення поведінки, які були розцінені як вимагання та отримання від громадянина неправомірної вигоди та стали підставою для підозри в скоєнні корупційного правопорушення, що підриває авторитет поліції та ганьбить звання поліцейського.
Вважає, що при проведенні службового розслідування, за наявності ознак кримінального правопорушення, обов`язково повинні бути встановленні інші порушення, відмінні від тих, які інкримінуються в рамках кримінального провадження.
Відповідач подав відзив на скаргу, в якому просив вимоги скарги залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримала, просила їх задовольнити.
Відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на скаргу, встановила наступне.
У наказі ГУНП в Запорізькій області від 16.05.2024 року за №767 «Про застосування дисциплінарних стягнень» зазначено: «… Дисциплінарною комісією ГУНП в Запорізькій області, на підставі наказу ГУНП від 25.04.2024 року № 530, проведено службове розслідування за фактом можливого порушення службової дисципліни з боку старшого слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_1 та окремих поліцейських Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, що призвело до повідомлення останньому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Під час проведення службового розслідування встановлено, що старший слідчий відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітан поліції ОСОБА_1 , який, як поліцейський, зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського, не вчиняти будь-яких дій, що ганьблять звання поліцейського, а також, будучи суб`єктом дії Закону України «Про запобігання корупції», зобов`язаний утримуватися від поведінки, яка може бути розцінена як готовність вчинити корупційне правопорушення, неухильно дотримуватись антикорупційної о законодавства України, обмежень та заборон, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України, в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 12024082050000695 від 07.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, не вжив заходів щодо уникнення поведінки, яка була сприйнята як підстава підозрювати його у корупційному правопорушенні, що ганьбить звання поліцейського та підриває авторитет поліції, скоївши дисциплінарний проступок. Таким чином, вчинені ОСОБА_1 дії свідчать про відсутність у нього високої свідомості та недотримання ним вимог чинного законодавства, нормативних актів, що регламентують діяльність Національної поліції України, порушення норм антикорупційного законодавства та професійної етики поліцейських та призводить до зниження авторитету поліції. Водночас, дії ОСОБА_1 не можна вважати гідними посади поліцейського та його особисті дії не можна вважати такими, що сприяють посиленню авторитету та довіри громадян до Національної поліції України, оскільки поліцейські власним прикладом та поведінкою зобов`язані зміцнювати авторитет закону серед громадян та неухильно його дотримуватись, що також підтверджуються Постановою Верховного Суду України від 17.07.2019 року № 806/2555/17. Обставини, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , передбачені частиною 4 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ (зі змінами, внесеними Законом України від 15 березня 2022 року № 2123-ІХ), відсутні. Обставини, які обтяжують відповідальність ОСОБА_1 , передбачені частиною 6 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337- VІІІ (зі змінами, внесеними Законом України від 15 березня 2022 року № 2123-ІХ), відсутні. Обставин щодо скоєння ОСОБА_1 дисциплінарного проступку у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони, що відповідно до вимог частини 2 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ (зі змінами, внесеними Законом України від 15 березня 2022 року № 2123-ІХ), виключало б можливість застосовування до нього дисциплінарного стягнення, не встановлено. Причинами та умовами, що сприяли скоєнню зазначеної надзвичайної події, стали особиста недисциплінованість ОСОБА_2 , нехтування ним вимогами чинного законодавства України, наказів Національної поліції України та МВС України, а також недоліки в організації роботи з попередження надзвичайних подій за участю підлеглого особового складу та недопущення злочинних і корупційних проявів підлеглими з боку безпосереднього керівника - начальника відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 . Майор поліції ОСОБА_3 порушив вимоги, передбачені пунктами 1, 5, 11 частини 3 статті 1, пунктами 5, 7 частини 1 статті 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ (зі змінами, внесеними Законом України від 15 березня 2022 року № 2123-ІХ), пунктами 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію» та своєї посадової інструкції (функціональних обов`язків), скоївши дисциплінарний проступок. Обставин, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_3 , передбачених частиною 4 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (зі змінами, внесеними Законом України від 15 березня 2022 року № 2123-ІХ), не встановлено. Обставин, які обтяжують відповідальність ОСОБА_3 , передбачених частиною 6 статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ (зі змінами, внесеними Законом України від 15 березня 2002 року №2123-ІХ), не встановлено. Обставин щодо скоєння ОСОБА_3 дисциплінарного проступку у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони, що відповідно до вимог частини 2 статті 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VІІІ (зі змінами, внесеними Законом України від 15 березня 2022 року № 2123-ІX), виключало б можливість застосовування до нього дисциплінарного стягнення, не встановлено. На підставі викладеного вище та висновків службового розслідування, керуючись нормами ст.ст. 4, 11, 12, 13, 19, 20, 22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (зі змінами, внесеними Законом України від 15 березня 2022 року № 2123-ІХ), та наказу НПУ від 06.10.2018 року № 929 (у редакції наказу НПУ від 05.03.2019 року №210), НАКАЗУЮ: 1. За скоєння дисциплінарного проступку, порушення вимог, передбачених частиною 1, пунктами 1, 3, 6, 11, 13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII (зі змінами, внесеними Законом України від 15 березня 2022 року № 2123-ІХ), пунктами 1, 2 частини 1 статті 18 Закону України «Про Національну поліцію», статтею 22, частиною 1 статті 24, статтею 38, пунктом 2 частини 3 статті 61 Закону України «Про запобігання корупції», пунктом 1 розділу II, пунктом 3 розділу IV «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених наказом МВС України від 09.11.2016р. № 1179 року, Присяги працівника поліції та своєї посадової інструкції (функціональних обов`язків), що виразилося у вчиненні під час розслідування ним кримінального провадження № 12024082050000695 від 07.04.2024р. за ч. 1 ст. 286 КК України дій, а також невжитті заходів щодо уникнення поведінки, які були розцінені як вимагання та отримання від громадянина неправомірної вигоди та стали підставою для підозри в скоєнні корупційного правопорушення, що підриває авторитет поліції та ганьбить звання поліцейського, із урахуванням вимог підпункту 2 пункту 1 наказу Національної поліції України від 19.07.2022 року № 507, застосувати до старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_1 (0091154) дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції».
У наказі ГУНП в Запорізькій області від 10.06.2024 року за №423о/с «По особовому складу» зазначено: «… Відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» звільнити зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) капітана поліції ОСОБА_1 (0091154), старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Запорізького районного управління поліції, з 10 червня 2024 року. На день звільнення: стаж служби в поліції - 15 років 10 місяців 05 днів; вислуга років на пільгових умовах - не має. Виплатити компенсацію за 15 діб невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік. Виплатити компенсацію за 24 доби невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за 2023 рік. Виплатити компенсацію за 16 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за 2024 рік. Сума вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, складає нуль грн. Встановити щомісячну премію за червень 2024 року у розмірі 0,00%. Підстава: наказ ГУНП від 16.05.2024 року № 767; подання начальника Запорізького РУП полковника поліції ОСОБА_4 від 10.06.2024 року; довідка-розрахунок УЛМТЗ ГУНП від 05.06.2024 року № 45».
У наказі ГУНП в Запорізькій області від 08.07.2024 року за №480о/с «По особовому складу» зазначено: «… До часткової зміни наказу ГУНП від 10.06.2024р. № 423 о/с в частині звільнення капітана поліції ОСОБА_1 (0091154), старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Запорізького районного управління поліції. Вважати його звільненим з 08 липня 2024 року. На день звільнення: стаж служби в поліції - 15 років 11 місяців 03 дні; вислуга років на пільгових умовах - не має. Виплатити компенсацію за 15 діб невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за 2021 рік. Виплатити компенсацію за 24 доби невикористаної частини щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпусті за 2023 рік. Виплатити компенсацію за 20 діб невикористаної щорічної основної оплачуваної відпустки та додаткової оплачуваної відпустки за 2024 рік. Сума вартості предметів однострою особистого користування, строк носіння (експлуатації) яких не закінчився, складає нуль грн. Встановити щомісячну премію за липень 2024 року у розмірі 0,00%. Підстава: рапорт начальника Запорізького РУП полковника поліції ОСОБА_4 від 08.07.2024р.; довідка-розрахунок УЛМТЗ ГУНП від 08.07.2024р. № 53. …».
Судом першої інстанції належно досліджено: Трудову книжку НОМЕР_1 ; Службову характеристику на ОСОБА_1 від 26.04.2024 року; Рапорт начальника Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області полковника поліції С.Бичіна від 24.04.2024 року на адресу начальника ГУНП в Запорізькій області полковника поліції А.Кисько; Наказ ГУНП в Запорізькій області від 25.04.2024 року за №530 «Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії»; Висновок від 16.05.2024 року за №587/01/35-2024 службового розслідування, проведеного за фактом можливого порушення службової дисципліни з боку старшого слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_1 та окремих поліцейських Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, що призвело до повідомлення останньому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України; Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №12024082050000695; Доручення про проведення досудового розслідування від 07.04.2024 року; Довідку по кримінальному провадженню №12024082050000695 від 07.04.2024 року, за ч.1 ст.286 КК України за фактом дорожньо-транспортної пригоди, за участі водіїв ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ; ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 07.05.2024 року у справі №333/4231/24 (провадження №1-кс/333/1388/24); Пояснення ОСОБА_4 від 01.05.2024 року; пояснення ОСОБА_1 від 07.05.2024 року; Акт про відмову від надання пояснень від 07.05.2024р.; пояснення ОСОБА_3 від 07.05.2024 року; пояснення ОСОБА_7 від 07.05.2024 року; Посадову інструкцію (функціональні обов`язки) старшого слідчого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції Толочко О.Б.; ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02.07.2024 року у справі №333/4231/24 (провадження №1-кс/333/1863/24); інші документи, наявні у даній адміністративній справі.
Не погодившись з правомірністю прийняття наведених наказів, позивач оскаржив їх до суду.
Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до положень статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 року № 580-VIII (далі - Закон №580-VIII в редакції на час спірних правовідносин).
Згідно з частиною першою статті 3 Закону у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
За приписами пункту 1 частини першої статті 18 Закону поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.
Згідно з частинами першою, другою статті 19 Закону у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України». Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» (далі - Закон №2337-VІІІ), затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут).
У преамбулі Закону № 2337-VІІІ вказано, що цей Дисциплінарний статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Дисциплінарного статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Відповідно до ч.3 ст.1 «Дисциплінарного статуту Національної поліції України» службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; (…); 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; (…); 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; (…); 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; (…); 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; (…).
Згідно з п.1 розділу ІІ «Правил етичної поведінки поліцейських», затверджених 09.11.2016 року наказом Міністерства внутрішніх справ України №1179, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 року за №1576/29706 (надалі – «Правила етичної поведінки поліцейських»), під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку, не допускати дискримінації в будь-якій формі; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Як зазначено у п.3 розділу ІV «Правил етичної поведінки поліцейських», за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику та допускати дискримінацію в будь-якій формі.
За ч.1 ст.22 Закону України «Про запобігання корупції» особам, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, забороняється використовувати свої службові повноваження або своє становище та пов`язані з цим можливості з метою одержання неправомірної вигоди для себе чи інших осіб, у тому числі використовувати будь-яке державне чи комунальне майно або кошти в приватних інтересах.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання корупції» особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, прирівняні до них особи у разі надходження пропозиції щодо неправомірної вигоди або подарунка, незважаючи на приватні інтереси, зобов`язані невідкладно вжити таких заходів: 1) відмовитися від пропозиції; 2) за можливості ідентифікувати особу, яка зробила пропозицію; 3) залучити свідків, якщо це можливо, у тому числі з числа співробітників; 4) письмово повідомити про пропозицію безпосереднього керівника (за наявності) або керівника відповідного органу, підприємства, установи, організації, спеціально уповноважених суб`єктів у сфері протидії корупції.
Згідно з ч.1 ст.38 Закону України «Про запобігання корупції» особи, зазначені у пункті 1, підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, під час виконання своїх службових повноважень зобов`язані неухильно додержуватися вимог закону та загальновизнаних етичних норм поведінки, бути ввічливими у стосунках з громадянами, керівниками, колегами і підлеглими.
Як зазначено у ч.3 ст.61 Закону України «Про запобігання корупції», посадові та службові особи юридичних осіб, інші особи, які виконують роботу та перебувають з юридичними особами у трудових відносинах, зобов`язані: (…); 2) утримуватися від поведінки, яка може бути розціненою як готовність вчинити корупційне правопорушення, пов`язане з діяльністю юридичної особи; (…).
За ч.1 ст.26 «Дисциплінарного статуту Національної поліції України» у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Службове розслідування призначається та проводиться у формі письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: … 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; (…).
У статті 235 Кодексу законів про працю України зазначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Як встановлено судом першої інстанції, позивач з посиланням на приписи статті 63 Конституції України під час проведення службового розслідування відмовився від надання письмових пояснень.
Позивачем не надано до суду доказів перебування на «лікарняному» у квітні 2024 року та поважності причин відсутності на робочому місці 22.04.2024 року.
При цьому, суд першої інстанції встановив, що позивач не повідомив  про причини своєї поведінки у квітні 2024 року, яка викликала занепокоїння у керівництва позивача.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем доведено вчинення позивачем дисциплінарного проступку, який виразився у вчиненні під час розслідування ним кримінального провадження №12024082050000695 від 07.04.2024 року за ч.1 ст.286 Кримінального кодексу України дій, а також невжитті заходів щодо уникнення поведінки, які були розцінені як вимагання та отримання від громадянина неправомірної вигоди та стали підставою для підозри в скоєнні корупційного правопорушення, що підриває авторитет поліції та ганьбить звання поліцейського.
Також суд першої інстанції обґрунтовано визначив про відсутність підстав для визнання протиправними та скасування наказу ГУНП в Запорізькій області від 16.05.2024 року за №767 «Про застосування дисциплінарних стягнень» у частині позивача та наказу ГУНП в Запорізькій області від 10.06.2024 року за №423о/с «По особовому складу», поновлення позивача на посаді, відсутності підстав для стягнення на користь позивача з відповідача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову задоволення адміністративного позову.
У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010р. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі повинні оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду. Відтак, інші, зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім проаналізованих вище, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду відсутні.
Згідно частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 77, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
          
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року в адміністративній справі №280/7385/24 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 листопада 2024 року в адміністративній справі №280/7385/24 залишити без змін.
Вступна та резолютивна частина постанови складена та проголошена в судовому засіданні 26.02.2025 року, в повному обсязі постанова складена 10 березня 2025 року. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.   
   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко